overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач 08.02.2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на його погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 15.06.2005 року Новопетрівською сільською радою Новоодеського району Миколаївській області, за актовим записом № 02, - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій він підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у його відсутності. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у її відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до заяв позивача, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2005 року. Їх шлюб зареєстровано Новопетрівською сільською радою Новоодеського району Миколаївській області, за актовим записом № 02. Від спільного проживання подружжя має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], . батьком якого являється позивач по справі. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з вересня 2015 року, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Сім'я фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач 08.02.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 05.11.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач інших дітей не має. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.8). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.9). Зазначив, що аліменти більше нікому не сплачує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року, яке набуло чинності 03.07.2015 року (а.с.3) було розірвано шлюб укладений 05.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.2). Дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.9). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач 08.02.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Підставою своїх вимог вважає те, що 29 листопада 2015 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що віділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції зроблено запис за № 120. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, дочка - [PERSON], 09.01 [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Монастиршценської міськоі ради від 1 лютого 2016 року. Вона не працює, знаходиться в декретній відпустці, на даний момент допомоги не отримує. Інших доходів не має. Відповідач участі в вихованні дочки не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів доходів. Обсяг цих аліментів, є тим необхідним мінімумом доходів для виховання неповнолітньої дочки. Інших осіб на утриманні відповідач не має, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. Під час проведення попереднього розляду справи позивач не зявилася, звернулася до суду з зяявою, в якій просить справу розглядати у її відсутність та задоволити її позовні вимоги. Під час проведення попереднього розляду справи відповідач не зявився, надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі в попередньому судовому засіданні, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не оспорюються і виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку із визнанням позову відповідачем при проведені попереднього судового засідання інші докази не досліджуються. Відповідно до ст. 88 ЦПК, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач 08.02.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Підставою своїх вимог вважає те, що 6 серпня 1988 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Монастирищеньського районного управління юстиції Черкаської області зроблено запис за № 65. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, син - [PERSON], 25.05 [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Монастиршценської міськоі ради від 2 лютого 2016 року. Вона працює в Монастирищеньському НВК «Ліцей» «Ерудит», бібліотекарем. Інших доходів не має. Відповідач участі в вихованні сина не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів доходів. . Обсяг цих аліментів, є тим необхідним для виховання неповнолітнього сина. Інших осіб на утриманні відповідач не має, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. Під час проведення попереднього розляду справи позивач не зявилася, звернулася до суду з зяявою, в якій просить справу розглядати у її відсутність та задоволити її позовні вимоги. Під час проведення попереднього розляду справи відповідач не зявився, надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ідентифікаційний код у нього відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі в попередньому судовому засіданні, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не оспорюються і виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку із визнанням позову відповідачем при проведені попереднього судового засідання інші докази не досліджуються. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач підлягає звільненню від сплати судового збору, оскільки він є інвалідом 2-ї групи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач 08.02.2017 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, дочка живе з матірю і повністю нею утримується. До судового засідання від позивача, через канцелярію суду, завчасно подано письмове клопотання про розгляд справи без її участі, з проханням задовольнити позов, а від відповідача надійшла заява про визнання позову. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами. Як встановлено у ході судового засідання, сторони по справі з 26.06.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2014 року розірвано. /а.с.6/ Згідно свідоцтва про народження серії «1-ЕЛ» №126171 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.4/ Запис в графі «батько» відповідачем не спростовано. Відповідно даних довідки №126 від 07.02.2017 р. Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, позивач та її дочка [PERSON] зареєстровані і проживають разом у [INFO]. /а.с.5/ У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач 08.02.2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 09.01.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . З січня 2017 року через постійні сварки вони проживають окремо, з цього часу кожен з них живе своїм життям, сім`ї фактично не існує. Майновий спір на теперішній час відсутній. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою суду від 03.03.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, на позові наполягає (а.с.13). До суду також надійшла заява від відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, заперечень не має (а.с. 14). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 09.01.2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 05 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що протягом останнього року стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З січня 2017 року сторони проживають окремо, з цього часу кожен з них живе своїм життям, сім`ї фактично не існує. На теперішній час майновий спір відсутній. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач 08.04.2014 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 04.12.2003 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2321. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позов обґрунтовується тим, що сімейне життя не склалося через постійні сварки та докори зі сторони відповідача. Подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені з грудня 2011 року, спільне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала, погодилась на розлучення, примирення не можливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 04.12.2003 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2321, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії « [NUMBER]. З оригіналів паспортів сторін видно, що у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач 08.04.2014 р. звернулася до суду з вказаним позовом. При цьому посилалася на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.03.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 27. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач (батько дитини) від утримання дитини ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.03.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 27. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 967 КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс» від 07.04.2014 р. Відповідач є батьком цієї дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач 08.04.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01.08.2014 року між позивачем та відповідачами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач-1 отримав від позивача грошові кошти в борг в розмірі 172 500,00 грн., а відповідач-2 поручився за належне виконання умов договору позичальником. В свою чергу позичальник зобов'язався повернути отримані кошти у розмірі та у строк передбачений даним договором, а саме: до 31.08.2014 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 30.09.2014 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.10.2014 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 30.11.2014 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.12.2014 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.01.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 28.02.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.03.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 30.04.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.05.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 30.06.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.07.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.08.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 30.09.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.10.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.; до 31.11.2015 року, суму в розмірі 10781,25 грн.. Відповідно до п.5 договору, у випадку неповернення та/або несвоєчасного повернення позики або її частини, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцеві пеню у розмірі 2% від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 10% від суми позики за кожен випадок неповернення та/або несвоєчасного повернення позики або її частини, передбачених договором. Позичальник порушив умови договору, не виконуючи взяте на себе зобов'язання, а саме порушив строки повернення суми позики та щомісячних платежів передбачених п.3 даного договору. Таким чином, позичальник

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач 08.05.2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов»язки. Збереження сім»ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що з березня 2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, примирення не можливе. Дитина залишиться проживати з позивачем. Спору про поділ майна не має. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу та пояснив, що з позивачем відсутнє взаєморозуміння, примирення не можливе, з березня 2014 р. не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Син залишиться проживати з позивачем, він буде надавати допомогу на утримання дитини. Спору про поділ майна не має. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.05.2009 р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved