Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач 03 березня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитом, посилаючись на те, що 20.01.2011 року між КС «Джерело плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1436.3, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 26300 грн. строком на 18 місяців на умовах зворотності, цільового характеру використання, платності та строковості. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20.01.2011 року між КС «Джерело плюс» та [PERSON] було укладено договір поруки № 3, у відповідності до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед КС «Джерело плюс» за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. 17.06.2011 року між КС «Джерело плюс» та [PERSON] був укладений ще один кредитний договір № 1469.36, згідно якого КС «Джерело плюс» надала позичальнику кредит в сумі 10500 грн. строком на 6 міс. від дати отримання кредиту. Станом на 31.12.2013 року, загальна сума боргу за кредитним договором № 1436.3 склала 45598,41 грн., а сума боргу за кредитним договором № 1469.36 - 13658,64 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1436.3 в сумі 45598,41 грн., а також стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі за кредитним договором в сумі 13658,64 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.35-36,40-41). У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 169, 224 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов КС «Джерело плюс» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2011 року між кредитною спілкою «Джерело плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1436.3 , відповідно до умов якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику, тобто [PERSON] кредит у сумі 26300 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та безперечності, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених договором. Кредит надавався на 18 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту(а.с.5-8). У відповідності до п. 2.3 договору, [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку, визначеному у п.2.1 договору, тобто до 20.07.2012 року. Пунктом 3.1 договору сторони обумовили, що плата за користування кредитом (проценти) становить 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 26300 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 20.01.2011 року (а.с.10) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20.01.2011 року між КС «Джерело плюс» та [PERSON] було укладено договір поруки № 3. Поручитель, тобто [PERSON] зобов'язалася перед кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що витікають із договору кредиту № 1436.3 від 20.01.2011 року (а.с.9). У відповідності до положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Також, як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2011 року між КС «Джерело плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1469.36, відповідно до умов якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику, тобто [PERSON] кредит у сумі 10500 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та безперечності, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених договором. Кредит надавався на ремонт строком на 6 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту (а.с.12-15). У відповідності до п. 2.3 договору, [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку, визначеному у п.2.1 договору, тобто до 20.07.2012 року. Пунктом 3.1 договору сторони обумовили, що плата за користування кредитом (проценти) становить 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 10500 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 17.06.2011 року (а.с.16) Позивач у своєму позові стверджує, що на виконання умов договору № 1436.3 від 20.01.2011 року, боржником [PERSON] було сплачено у рахунок погашення суми боргу - 4350 грн., а саме 29.04.2011 року - 1600 грн.,01.06.2011 року - 500 грн., 18.07.2012 року - 2250 грн. На виконання умов договору № 1469.36 від 17.06.2011 року [PERSON] не сплачено жодного платежу в рахунок погашення боргу. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконав зобов'язання згідно договорів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28.02.2013 року становила 59257,05 грн.,та яка складається з : заборгованості за договором № 1436.3 від 20.01.2011 року у розмірі 45598,41 грн. (розмір несплаченої суми кредиту - 26300 грн.; відсотки по кредиту - 19298,41 грн. =(26300*60%/365 днів*547) - 4350 грн.), а також заборгованості за кредитним договором № 1469.36 від 17.06.2011 року у розмірі 13658,58 грн. (розмір несплаченої суми кредиту - 10500 грн.; відсотки по кредиту - 3158,58 грн. =(10500*60%/365 днів*183 дні). Згідно із ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов кредитної спілки «Джерело плюс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором - є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved