Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що у відповідності до кредитного договору № б/н від 29.07.2013 р., який складається з заяви позичальника та умов надання банківських послуг і правил користування платіжною карткою, відповідачу надано кредит у сумі 8000 грв., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитними коштами. Отримавши гроші [PERSON] взяті на себе обовязки по кредитному договору у повній мірі не виконав, не забезпечив повернення одержаного кредиту та не сплатив відсотки. Станом на 31.07.2015 р. за ним рахується заборгованість у сумі 23831.38 грв., яка складається із заборгованості по кредиту у сумі 12120 грв., заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 9400.36 грв., заборгованості по пені і комісії за користування кредитом у сумі 700 грв. та штрафу, який складається з фіксованої частини у сумі 500 грв. та процентної складової у сумі 1111.02 грв. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надіслав письмове клопотання в якому просить розглядати справу в його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2013 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грв. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, і зобовязався сплачувати за користування ним по 2.5 % в місяць з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки передбачені договором відповідач не виконав. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 31.07.2015 р. за ним рахується заборгованість у сумі 23831.38 грв., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 12120 грв., заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 9400.36 грв., заборгованості по пені і комісії за користування кредитом у сумі 700 грв. Крім того, згідно п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грв. + 5 % від суми позову. За вказаним пунктом умов та правил надання банківських послуг відповідачу нарахований штраф за користування кредитом, який складається з фіксованої частини у сумі 500 грв. та процентної складової у сумі 111.02 грв. Отже, до стягнення підлягає заборгованість у сумі 23831.38 грв. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути 23831.38 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з нього також слід стягнути на користь банку судовий збір у сумі 1218 грв. Тому,

Outcome: approved