Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.02.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі зміною умов кредитування та обслуговування кредитної картки, з подальшим збільшенням кредитного ліміту. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та порядок зміни умов кредитування та обслуговування кредитної карти. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, не надав позивачу своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого прострочена заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.11.2014 року становить 28020,98 грн. Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за вказаним кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в суд не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі зміною умов кредитування та обслуговування кредитної картки, з подальшим збільшенням кредитного ліміту, внаслідок чого у позивача виникло право вимоги виконання зазначеного зобов'язання. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідачу було змінено кредитний ліміт, станом на 27.02.2013 року кредитний ліміт становив 15000 грн., станом на 14.10.2013 року кредитний ліміт становив 5000 грн, станом на 31.10.2013 року кредитний ліміт становив 25000 грн, станом на 29.07.2014 року кредитний ліміт становив 20310 грн. Прострочена заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.11.2014 року становить 28020,98 грн., з яких: заборгованість за кредитом -20306,04 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5804,42 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом- 100 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1310,52 грн. (а.с.7,8). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата відсотків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved