Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Переяслав-Хмельницький міжрайонний прокурор Київської області звернувся із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Фінансового управління Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, Комунального закладу «Переяслав-Хмельницька Центральна районна лікарня» та, з врахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути з [PERSON] кошти, витрачені КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» на стаціонарне лікування потерпілих від злочину [PERSON] та [PERSON] у розмірі 9060 (дев`ять тисяч шістдесят) грн. та перерахувати їх на відповідний рахунок КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ». Судові витрати за даним позовом покласти на відповідача. Позов обґрунтований тим, що вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.01.2015 відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Зазначеним вироком встановлено, що [PERSON] порушив правила дорожнього руху, у зв'язку з чим відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої спричинені тілесні ушкодження [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з цим [PERSON] перебувала на лікуванні в Комунальному закладі «Переяслав-Хмельницька Центральна районна лікарня» з 22.06.2014 по 26.07.2014, а [PERSON] - з 22.06.2014 по 18.07.2014. На лікування [PERSON] медичним закладом витрачено 5134 грн (34 ліжко-днів), а на [PERSON] - 3926 грн (26 ліжко-днів). Зважаючи на приписи ст.1206 ЦК України зазначені витрати медичного закладу щодо лікування потерпілого мають бути відшкодовані особою, яка вчинила злочин. Представник прокурора позов підтримав та пояснив, що факт надання медичних послуг потерпілим та їх вартість підтверджується довідками КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ», а винність відповідача у вчиненні злочину, в результаті якого заподіяно тілесні ушкодження потерпілим - вищевказаним вироком суду. Представник Фінансового управління Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, зазначивши, що управління не має відношення до зазначених позовних вимог, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» підтримав позовні вимоги та вказав, що медичні послуги потерпілим надавались у визначений час та обсязі - лікування, харчування, ліжко-місце. Перелік наданих потерпілим медичних послуг та їх вартість представник не зміг вказати. Відповідач заперечив щодо задоволення позову, зазначивши, що факт вчинення злочину не заперечує, але не згодний із сумою відшкодування, оскільки він за свій рахунок забезпечував ліками потерпілих, а також й харчуванням. Про якісь витрати медичного закладу не знає. Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.01.2015 [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до цього вироку [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої було спричинено тілесні ушкодження [PERSON] та [PERSON], які були пасажирами в автомобілі «Вольво 760» під керуванням відповідача. Відповідно до копій листів КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» № 14, № 17 від 11.08.2014, адресованих слідчому СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області, вартість лікування в травматологічному відділенні [PERSON] з 22.06.2014 по 26.07.2014 складає 5134 грн. (34 ліжко-днів), вартість лікування [PERSON] з 22.06.2014 по 18.07.2014 - 3926 грн. (26 ліжко-днів). Лікування проведено за кошти лікарні. З наданих відповідачем копій фіскальних чеків вбачається, що протягом червня (з 22-го) - вересня 2014 року були придбані в аптеках міста лікарські препарати та засоби на загальну суму 3261, 96 грн. Інші подані представниками позивачів докази стосуються доведення джерел фінансування КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» як підтвердження наявності інтересів держави у вирішенні цього спору, та, відповідно, повноважень прокурора на подання цього позову в інтересах цього закладу. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Пункт 3 цього Порядку передбачає, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Вищевказаним вироком встановлено, що матеріальна шкода, пов'язана із лікуванням потерпілої [PERSON] в розмірі 3257,38 грн підлягає стягненню із страховика ПрАТ УАСК «АСКА», оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована цією страховою компанією й ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну здоров'ю становить 100000 грн. Також, у вироку вказано, що ця матеріальна шкода складається з витрат на придбання медичних препаратів. Цим вироком зазначена сума була стягнута на користь [PERSON] з ПрАТ УАСК «АСКА». Пленум Верховного Суду України у постанові від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» (п.3) вказав, що термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З вищевикладеного вбачається, що заявлені позивачами до відшкодування з відповідача витрати закладу охорони здоров'я відбулись на лікування потерпілих від скоєного відповідачем злочину. Тобто, зазначені витрати є елементом цивільної відповідальності відповідача за шкоду, завдану здоров'ю (у зв'язку з лікуванням) потерпілих. Позивачі клопотань про заміну відповідача або залучення співвідповідача, витребування доказів тощо не заявляли. Крім того, з пояснень учасників вбачається, що до витрат на лікування потерпілих віднесено надання лікарських препаратів й харчування, однак, з пояснень свідка [PERSON] й відповідача вбачається, що у певній мірі харчування потерпілих здійснювалось відповідачем та свідком. Також, з їх показань та вищевказаного вироку суду й копій фіскальних чеків вбачається, що при лікуванні потерпілих застосовувались лікарські препарати, які були придбані не за рахунок КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ». Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, у тому числі, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого. Стаття 24 цього Закону закріплює, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст.11 ЦПК України закріплено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Зважаючи на це, з наявних у суду доказів немає можливості встановити відповідність заявленого розміру вимог про відшкодування витрат на лікування потерпілих фактичним витратам на їх лікування та обсягу наданих лікувальним закладом медичних послуг, у тому числі щодо харчування потерпілих та надання їм медичних препаратів. Також, із заявлених предмету та підстав подання позову й встановлених судом обставин не вбачається підстав для стягнення з [PERSON] у межах його цивільно-правової відповідальності як власника наземного транспортного засобу відшкодування завданої ним шкоди здоров'ю потерпілих. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed