Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач 02.12.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків, для необмежених кількістю поїздок за межі України. В обґрунтування позову зазначив, що у позивача з відповідачем є спільна донька [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька зареєстрована за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Виконкому Генічеської міської раді Херсонської області. До трирічного віку донька постійно хворіла бронхітами в зв'язку з чим перебуває на диспансерному обліку у Другій дитячій лікарні м. Кривого Рогу. Після того, як позивач почала регулярно вивозити доньку на відпочинок на південний беріг Автономної Республіки Крим та в м Сочі Російської Федерації, вона перестала хворіти на бронхіти. Тобто поїздки за межі України доньки здійснювалися та будуть здійснюватися в інтересах дитини. В зв'язку з анексією АР Крим Російською федерацією, та зміною в зв'язку з цим правил виїзду громадян України за її межі, позивач звернулася до відповідача з проханням надання дозвіл на виготовлення проїзних документів для її виїзд за межі України на оздоровчий відпочинок та надати дозвіл на виїзд. На прохання позивача відповідач відповів відмовою без будь якої аргументації такого свого рішення. Своїми діями відповідач порушує права доньки на оздоровчий відпочинок за межами України, чим ставить під загрозу стан її здоров'я, оскільки постійні захворювання бронхітом можуть повторитися зважаючи на те, що в м. Кривий Ріг погана екологічна ситуація в зв'язку з великою кількість шкідливих викидів. Також виїзд дитини за кордон на відпочинок буде сприяти розширенню її кругозорі ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовку до самостійного життя. Позивач не може отримати згоди на такі поїздки від відповідача. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, дозволити позивачу виготовити проїзний документ для виїзду дитини за межі України на доньку, без згоди та супроводу другого з батьків; дозволити позивачу виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу другого з батьків, для необмежених кількістю поїздок за межи України. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву (а.с.18 - заява), про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с.13,14,22-24 - повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надавав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання (а.с. 19 - клопотання), просять провести засідання без участі представника за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження №772 від 01.09.2009 року (а.с.6 - копія свідоцтва про народження) позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (надалі - дитина). Відповідно довідки №4295 від 21.11.2014 року (а.с.9 - копія довідки) [PERSON], [INFO], проживає в м. Генічеськ. Згідно консультативного висновку спеціаліста (а.с.16 - висновок) [PERSON], [INFO], перебуває на обліку «Д» з діагнозом хронічний бронхіт. На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з родиною не проживає, що підтверджується довідкою з адресного бюро від 05.12.2014 року (а.с.12 - довідка). На даний час відповідач перешкоджає у виїзді дитини за кордон для лікування, створюючи перешкоди в оформлені проїзного документа дитини, а також в перетинанні державного кордону України під час виїзду на відпочинок за кордон. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених поставною Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Відповідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 276 січня 1995 року із подальшими змінами, затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, ( далі-Правила). Пунктом 2.2 Правил, передбачено, що виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зміст позовних вимог та положення закону, що регулює питання виїзду громадян за кордон та видачу проїзних документів суперечливі. Так, позивачем визначено період на який має бути надано дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька на підтвердження чого надано санаторно-курортна путівка (а. с. 17 - копія путівки), в якої чітко визначено куди та з якою метою буде виїздити дитина, позивачем визначено, що саме вона буде супроводжувати дитину при виїзді за межі України та на територію України до місця її мешкання, оскільки ці питання є суттєвими для вирішення справи та пов'язані зі строком, на який видається проїзний документ дитини. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановленим цим Кодексом. Позивачем надано суду докази на підтвердження необхідності надання саме судом дозволу на виїзд дитини для відпочинку за межами України, проте позовні вимоги щодо надання дозволу на вільний виїзд з України її дочки та надання дозволу на постійний виїзд за межі України дитини до 16 років не підлягають задоволенню, оскільки не обґрунтовані та не базуються на Законі. Доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон, не можуть вважатися судом достовірно встановленими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Враховуючи відсутність спростувань обставин справи відповідачем, те що виїзд дитини за межі України відповідає інтересам дитини, приймаючи до уваги необхідність лікування за станом здоров'я дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial