Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач 05.09.2017 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохає: - визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO]; - зобовязати Кременчуцький міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області внести зміни у актовий запис № 884 від 27.08.2007 року про народження [PERSON], [INFO], змінивши відомості про батька дитини [PERSON] на [PERSON], [INFO], залишивши без змін прізвище, ім'я та по-батькові дитини; - стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Мотивувала тим, що в 2005 сторони почали зустрічатися як пара, а з грудня 2005 року проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В грудні 2006 вона дізналася, що завагітніла від відповідач, про що його відразу повідомила. Проти походження дитини від нього відповідач не заперечував. Влітку 2007 року між ними погіршились відносини, відповідач був налаштований до неї негативно, періодично був відсутній вдома по декілька днів без пояснень причин та місця перебування. 19 серпня 2007 року вона народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач. Останній не заперечував батьківство, зустрів їх із пологового будинку, про що свідчить спільне фото, на якому він тримає на руках їх дочку. Однак відповідач не виявив бажання написати заяву у відділі РАЦС про визнання батьківства, не перебував вдома по декілька тижнів. 27 серпня 2007 року позивач зареєструвала народження дочки у Автозаводському відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. В жовтні 2007 року відповідач остаточно покинув їх, забрав речі та, з його слів, поїхав до АР Крим, де його чекала інша жінка, з якою він бажав створити сімю. Відносини між ними були припинені остаточно, звязок був втрачений, вона самотужки виховувала дитину та не мала фінансової можливості звернутися до суду та скористатись правовою допомогою щодо визнання батьківства та стягнення аліментів. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини, не цікавиться їх життям та матеріальним становищем, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Інформація про розмір поточних доходів та наявність інших осіб на утриманні відповідача на день подачі позову до суду у неї відсутня. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Кременчуцького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надав. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок наданих доказів встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2005 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В грудні 2006 позивач завагітніла від відповідача. Проти походження дитини від нього відповідач не заперечував. 19 серпня 2007 року позивач [PERSON] народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач. Останній не заперечував батьківство, зустрів їх із пологового будинку, про що свідчить спільне фото, на якому він тримає на руках їх дочку. Однак відповідач не виявив бажання написати заяву у відділі РАЦС про визнання батьківства, не перебував вдома по декілька тижнів. 27 серпня 2007 року позивач зареєструвала народження дочки у Автозаводському відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Враховуючи те, що відповідач не подав заяву про своє батьківство, прізвище, ім'я, по батькові дитини було записано зі слів позивачки, відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. В жовтні 2007 року відповідач припинив шлюбні стосунки з позивачем [PERSON] та змінив місце проживання. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання [PERSON], не цікавиться її життям. Згідно статті 128 СК України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини, або спільне її виховання або утримування, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.\~\~ Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Статтею 134 СК України, передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Положення п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, визначають, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи сукупність зібраних у справі доказів, суд зауважує, що підстави ставити під сумнів відповідні обставини щодо батьківства відповідача по відношенню до дитини повідомлені в судовому засіданні позивачем - відсутні. В свою чергу, відповідач, маючи інформацію про перебування даної справи у провадженні суду, оскільки судом неодноразово вживались заходи щодо належного його повідомлення про розгляд справи, від участі у справі ухилявся, що на думку суду\~породжено саме побоюванням результатів її розгляду, відтак не скористався можливістю спростувати позовні вимоги [PERSON], так і не надавши доказів можливої відсутності кровного споріднення з дитиною. Відповідно до ч.1 ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, відповідач є працездатний, може та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, з врахуванням матеріального становища сторін, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2017 року до досягнення дочкою повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають документально підтверджені витрати по сплаті 640 грн. судового збору. Крім цього, згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка підлягає звільненню від сплати судового\~збору за вимогу про стягнення аліментів, тому його сплату\~в розмірі 640 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved