Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №825/2-40/1/8-036 від 03.04.2008 року ,яка складає 855 469,89 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом застосування процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною , що становить 745 561 грн. В обгрунтування позовних вимог заначив, що 03.04.2008 року [PERSON] уклав з АКБ СР «Укрсоцбанк» , правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» договір про надання споживчого кредиту №825/2-40/1/8-036. Відповідно до умов договору банк зобов,язався надати позивачу кредит у розмірі 45 000 дол. США , а відповідач [PERSON] зобов,язався у порядку та на умовах , визначених кредитним договором повернути кредит , виплачувати проценти за користування кредитом , сплачувати комісію та інші передбачені кредитом платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. В якості забезпечення виконання зобов,язань за договорами кредиту між [PERSON] та позивачем укладений іпотечий договір , предметом якого є спірна квартира . Відповідач [PERSON] умови договору не виконав, в зв,язку з чим станом на 06.06.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 855469,89 грн. , а саме: заборгованість по основній сумі кредиту- 475244,75 грн., заборгованість по відсоткам- 244307,26 грн., по нарахованою пенею 96543,11 грн. за інфляційними витратами 39374,77 грн. 19 липня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і справу призначено у підготовче судове засідання. 25 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. До суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та додаткові пояснення , в яких представник зазначила, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2017 року ,яке набрало законної сили , з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором від 03.04.2008 року у розмірі 632624 (шістсот тисяч тридцять дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 82 коп.. ПАТ «Укрсоцбанк» ставить вимогу про стягнення за рахунок предмету іпотеки суми у розмірі 855 469,89 грн. , тобто додатково відсотків за користування кредитом та пені за період після рішення суду ,яким достроково вже стягнуто всю суму кредиту. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом , сплати відсотків за користування кредитом та пені, позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов,язання. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що грунтуються на кредитному договорі , зокрема сплата чергових платежів , сплата за нарахування відсотків. Таким чином , вимога про збільшення суми заборгованості за кредитом після ухвалення судового рішення є незаконною та не підлягає задоволенню. Задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише у разі , коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов,язання. Таким чином, оскільки позивачем не надано жодного доказу ,який би свідчив про неможливість виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2017 року , позовні вимоги задоволенню не підлягають.Крім того представник в додаткових поясненнях зазначив, що висновок про вартість об,єкта оцінки містить відомості про мету такої оцінки - визначення ринкової вартості для задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку. Така мета передбачає застосуванння зовсім інших методик оцінки нерухомості , а ніж необхідні для визначення вартості обєкта з метою звернення до суду. Наданий позивачем звіт не відповідає дійсним фактичним обставинам та не відображає дійсний стан нерухомого майна. Задоволення ж вимог банку в тому вигляді , в якому вони заявлені , призведе до порушення прав власника майна, оскільки такі вимоги свідчать про остаточність вартості квартири , а не можливість поступового збільшення ціни під час прилюдних торгів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити , в подальшому в судове засідання не з,явилася,надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала , в подальшому в судове засідання не з,явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за їївідсутності та відсутності відповідача . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явилася. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, з,ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до наступного . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено , що 03.04.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 825/2-40/1/8-036 , відповідно до якого позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання надані грошові кошти у сумі 45000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % відсотків річних із щомісячним погашенням заборгованості по 375,00 доларів США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 10.04.2018 року. Кредит був наданий на споживчі цілі. Відповідно до умов кредитного договору (п.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9) відповідач взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати пені у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін, а також достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити штрафні санкції у випадках, визначених кредитним договором. У разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обовязків визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту, протягом більше ніж 90 календарних днів, відповідно до 4.4 договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно відповідач зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичне використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). В забезпечення\~ \~виконання \~кредитного \~договору \~між \~АКБ «Укрсоцбанк»\~ та\~[PERSON]\~укладено \~ іпотечний\~договір \~№825/4-40/9/8-033\~від 03.04.2008\~року ,\~ відповідно\~до якого\~ \~[PERSON]\~ \~ передана\~в іпотеку\~банку квартира\~за адресою:\~[ADDRESS]. вартість \~ предмету\~іпотеки \~ за\~згодою сторін\~ становить\~ \~305\~020\~грн.,\~ що\~в еквіваленті\~складає 60400дол.\~США за\~ офіційним\~курсом НБУ. Кінцевий термін погашення кредиту становить до 02.04.2018 року. Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 03.07.2008 року укладеної між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] внесені зміни до кредитного договору № 825/2-40/1/8-036 від 03.04.2008 року внесені зміни щодо пролонгації кінцевого терміну користування кредитом, відстрочки сплати основного боргу та збільшення ліміту кредитування. Розмір кредиту почав становити 46579,58 доларів США, кінцевий термін повернення 02.04.2023 року. 07 грудня 2012 року між банком та [PERSON] укладено договір №3 про внесення змін до іпотечного договору №825/4-40/9/8-033 , посвідченого 03.03.2008 року ПН ХМНО [PERSON] за р. №2292 згідно до умов якого сторони домовилися та дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов,язання за договором кредиту №825/2-40/1/8-036 від 03.04.2008 року з доларів США на українську гривню , в зв,язку з чим внесені зміни до договору іпотеки: вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 305 020 грн. Кінцевий термін погашення кредиту становить до 06.12.2032 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №825/2-40/1/8-036 від 03.04.2008 року у розмірі 632624 (шістсот тисяч тридцять дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 82 коп. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Відповідач [PERSON] умови договору №825/2-40/1/8-036 від 03.04.2008 року не виконав, в зв,язку з чим станом на 06.06.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 855469,89 грн. , а саме з них : - по основній сумі кредиту- 475244,75 грн., - по відсоткам - 244307,26 грн., - по нарахованою пенею 96543,11 грн. - за інфляційними витратами 39374,77 грн. Відповідно до звіту консалтингової компанії «Бі.Еф.Сі» про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості , а саме: квартири №395 , загальною площею 60,4 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 12 від 15.03.2018 року , ринкова вартість квартири становить 745 561 грн. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно . Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] З наданого до суд звіту про оцінку майна субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] складеного 23.11.2018 року на замовлення відповідача [PERSON] вартість квартири [ADDRESS] складає 996 580 грн. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов,язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі просити стягнути заборгованість по кредиту, за відсотками, за пенею з відповідача [PERSON] , за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012(з урахуванням змін, внесеними згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014) право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, зокрема, стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті3і4 ЦПК). Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Також відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (надалі - Закону про іпотеку), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону про іпотеку). Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону про іпотеку). Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України. Отже, наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов'язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Згідно із частиною першою статті 7 Закону про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 33 Закону про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Посилання представника відповідача [PERSON][PERSON] , щодо невідповідності звіту про оцінку майна - предмету іпотеки дійним фактичним обставинам та не відображення дійсного стану нерухомого майна судом до уваги не приймаються , посилаючись на наступне. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 12 даного Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 вказаного Закону). Відповідно до статті 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку. Статтею 32 даного Закону передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. В той же час, представник відповідача не надав жодних доказів на підтвердження того, що суб'єктом оціночної діяльності при проведенні оцінки квартири предмету іпотеки були порушені положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національних стандартів. Статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди із результатами оцінки майна представник відповідача мав право звернутися із клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна, однак, останній не звертався щодо призначення рецензування звіту про оцінку майна. З урахуванням наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими, такими , що не суперечать закону, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved