Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач 09.03.2017 року, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті ДТП в розмірі 13149,66 грн., та стягнення судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.10.2016 року о 21:56 на Кільцевій дорозі, 1 -Б в м. Києві . В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2016 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON], який керував транспортним засобом - автомобілем Газ, д.н.з. [NUMBER]. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER]. Відповідно до звіту № 838-2016 від 18.11.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту становить 23624, 37 грн., вартість матеріального збитку становить 15611,23 грн. За проведення дослідження сплачено 660,00 грн. З метою відновлення автомобіля позивача, ним було перераховано на рахунок ТОВ «Веда Авто» грошові кошти в розмірі 12489,66 грн., згідно рахунку фактури від 17.11.2016 року № 173. Таким чином фактичні витрати позивача становлять 13149,66 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. У судове засідання 08.11.2017 року представник позивача не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позов задовольнити з підстав зазначених в позові та на підставі наявних доказів у справі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання 08.11.2017 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Субару», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 28). Судом встановлено, що 10.10.2016 року о 21:56 на Кільцевій дорозі, 1 -Б в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами «Субару», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], власником якого є позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Поліс» та Газ, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить [PERSON] (а.с. 4). 04.11.2016року Постановою Голосіївського районного суду м. Києва винним у вчиненні даного ДТП було визнано [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.5). Відповідно до звіту № 838-2016 від 18.11.2016 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля транспортного засобу вартість відновлювального ремонту становить 23624, 37 грн., вартість матеріального збитку становить 15611,23 грн. (а.с.6-8). Як встановлено судом, на момент ДТП відповідальність власника автомобіля по забезпеченому транспортному засобу Газ, д.н.з. [NUMBER], була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АЕ 6967865 у ВАТ СТ «Іллічівське» (а.с. 4). Позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування завданої шкоди, однак вимога залишилась без задоволення, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч. 2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі №6-2808цс15 в постанові від 20 січня 2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовляти в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено в ДТП транспортний засіб позивача, а також нездійснення страхової виплати для відшкодування матеріальної шкоди позивачу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як визначено у ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 6) ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, позивач поніс витрати, пов'язані з публікацією в газеті оголошення про виклик відповідача у судове засідання (а.с. 43) у розмірі 420,00 грн. (а.с. 41), які підлягають стягненню з відповідачів та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved