Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач 05 липня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що на підставі ордеру від 31 липня 2017 року вона є основним квартиронаймачем житлової кімнати № 820 в будинку №4 по вулиці Шелгунова (нова назва [PERSON]) в місті Дніпро. Також, у вказаному житловому приміщенні зареєстрована і проживає дочка позивачки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки, який у березні 2012 року забрав свої речі та добровільно покинув місце проживання. Відповідач майже пять років не проживає за спірною адресою, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в кімнаті не має. Добровільно зніматися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, у звязку з чим позивач позбавлена права оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 820 будинку №4 по вул. Шелгунова в м. Дніпрі, із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву не визнала та просила відмовити в її задоволенні в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не зявилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином. Від представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.19). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що кімната № 820 в будинку №4 по вулиці Шелгунова (нова назва [PERSON]) в місті Дніпро згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку № 4, на підставі спільного рішення адміністрації і Профспілкового комітету була надана [PERSON] на сім`ю з двох осіб (а.с.10). Встановлено, що в кімнаті № 820 в будинку №4 по вулиці Шелгунова (нова назва [PERSON]) в місті Дніпро зареєстровано місце проживання: [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі (а.с.5,6,9). Однак, судом встановлено, що відповідач у спірній кімнаті не проживає з 2012 року, в кімнаті відсутні його особисті речі, що підтверджується також актом від 27.06.2017 року складеного комісією КП «Жилсервіс-5» (а.с.11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також проживають у гуртожитку підтвердили, що відповідач з 2012 року не проживає у гуртожитку, відповідач не намагався вселитися до кімнати, не бачили, щоб йому чинились будь-які перешкоди в проживанні. Крім того, з пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач у спірній кімнаті не проживає, однак не бажає зніматися з реєстраційного обліку, оскільки іншого житла не має. Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.ст.\~71,\~72 Житлового кодексу\~УРСР (далі -\~ЖК). Згідно зі\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до\~ст. 6 ЖК\~жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Згідно\~ст. 72 ЖК\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ч. 1\~ст. 71 ЖК\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту не проживання [PERSON] у кімнаті № 820 в будинку №4 по вулиці Шелгунова (нова назва [PERSON]) в місті Дніпро та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад шість місяців. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, кімнатою № 820 в будинку №4 по вулиці Шелгунова (нова назва [PERSON]) в місті Дніпро, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Щодо решти позовних вимог, то вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими. На підставі викладеного, і

Outcome: partial