Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

ПАТ „УкрСиббанк звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів за договорами кредиту та поруки в солідарному заборгованості за кредитом та процентами в сумі 93\~801,76 дол.США, та 38\~432,41 грн. пені, а також судових витрат, посилаючись на те, що відповідачі належним чином свої зобовязання не виконують. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що вимоги позову підтримує та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідачі до судового засідання не зявились, повідомлялись про час, місце слухання належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) 17.10.2007р. уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11235970000, предметом якого виступили грошові кошти в сумі 100\~000 дол.США строком до 17.10.2028р. Позичальник за п.4.1 цього договору про надання споживчого кредиту зобовязався використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені цим договором. За п.5.5 договору про надання кредиту банк має право у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору ті або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 11235970000 від 17.10.2007р. AT «УкрСиббанк» уклав 17.10.2007р. договір поруки № 150443 з [PERSON], за умовами яких поручителі зобовязався відповідати перед банком як солідарні боржники по вказаному кредитному договору в повному обсязі п. 1.1 договорів поруки. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а відповідачі не виконали умови кредитного договору щодо погашення кредиту та сплаті відсотків за фактичне використання кредитних коштів, в результаті чого станом на 26.08.2015р. заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 93\~801,76 дол.США та 38\~432,41 грн., з яких: 86\~446,48 дол.США заборгованість за кредитом, 7\~355,28 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом; 9\~578,53 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 28\~853,88 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі статі 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. У статті 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається із ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У пунктах 10 та 12 постанови №5 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно статей 553, 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ч.1 ст. 625 ЦК України. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 3\~654 гривень судового збору, сплачених позивачем при звернені до суду в рівних частках з кожного.

Outcome: approved