Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач 10 травня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 грудня 2019 року об 14-15 год. у м. Дніпро на вул.. Героїв Сталінграду, буд. 189, сталась ДТП за участю двох ТЗ «Ford», д/н \~ [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та «МАЗ», д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода. Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Бабушкінського\~районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2017 року. Згідно висновку про визначення вартості матеріального збитку № 4362 від 23.01.2017 року, розмір завданих збитків автомобілю марки «МАЗ», д/н [NUMBER] становить 13\~861,08 грн. На момент вчинення ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки на час ДТП відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивач вимушений був здійснити відшкодування завданої майнової шкоди потерпілій стороні за рахунок коштів фонду захисту у розмірі 13\~861,08 грн. Позивач неодноразово звертався із претензіями до відповідача щодо добровільного відшкодування збитків, але відшкодування збитків так і не здійснив. Враховуючи викладене та посилаючись на обґрунтування позовної заяви, позивач просить суд стягнути на свою користь із [PERSON] грошові кошти в розмірі понесених витрат у сумі 13\~861,08 грн. та судові витрати в сумі 1\~921,00 грн. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року прийнято позов та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.50). Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Письмових заяв та відзиву на позов відповідач не надавав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ч.5 ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов`язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року приблизно об 14-15 год. [PERSON] в районі буд.№189 на вул.. Героїв Сталінграду у м.Дніпрі, керуючи автомобілем марки «Форд Транзит», д/н [NUMBER] , порушуючи п.10.2.ПДР України, при виїзді з прилеглої території не надав перевагу ТЗ, який рухався у попутному напрямку, змусив автомобіль марки «МАЗ», д/е [NUMBER] з причепом «УМЗАП» д/н [NUMBER] , вжити заходів щодо негайного зменшення швидкості, внаслідок чого автомобіль «МАЗ», д/е [NUMBER] з причепом «УМЗАП» д/н [NUMBER] , скоїв наїзд на автомобіль «Мерседес», д/н [NUMBER] , який стояв припаркований, що спричинило пошкодження ТЗ. За даним фактом ДТП постановою Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.\~124 КУпАП (а.с.21). Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно висновку № 4362 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 23.01.2017 року, загальна вартість спричиненої матеріальної шкоди завданої автомобілю марки «МАЗ 543240-2120», д/е [NUMBER] , із складає 16\~633,30 грн. (а.с.33-40). Власником казаного ТЗ є [PERSON] (а.с.32). У відповідності до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Встановлено, що на момент ДТП полісом серії АЕ №6962191 терміном дії до 06.001.2017 року, оформленим на автомобіль марки «МАЗ 543240-2120», д/е [NUMBER] , була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який є власником вказаного автомобіля (а.с.25). Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 39.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 11.01.2017 року [PERSON] , скориставшись своїм правом, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернувся із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с.24). На підставі наказу № 3559 від 21.04.2017 року позивач платіжним дорученням №3559рв від 24.04.2017 року сплатив на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 13\~861,08 грн. (а.с.41,43). Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. За змістом положень ст. 38 п.38.2, п.п. 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно зі ст.. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 13\~861,08 грн. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судові витрати і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1 921,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved