Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач 10.05.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS], Пустомитівського району Львівської області, право на земельну частку (пай) розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах, та право власності на дві земельні ділянки, які розташовані а території Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON] до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказане будиноволодіння та право на земельну частку (пай), які вона в порядку спадкування набула у власність після смерті свого чоловіка а його позивача діда - [PERSON], та право власності на дві земельні ділянки, які належали їй на праві власності. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] розпорядилася, склавши 11.03.2011 року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму онукові - позивачу по справі. Позивач зазначає, що до дня смерті спадкодавця він проживав разом з нею та здійснював за нею догляд, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від такої. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки втрачені оригінали державних актів на право власності на згадані земельні ділянки і сертифікат на пай, та за життя спадкодавець не встигла зареєструвати за собою право власності на успадкований житловий будинок. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02.03.2001 року. Судом встановлено, що спадщина відкрилась [INFO] року - в день смерті спадкодавця [PERSON] Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], та право на земельну частку (пай). Як вбачається з довідки Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 513 від 20.06.2017 року, відповідно до записів у погосподарській книзі № 1 за 2016-2020 роки, за [PERSON] рахується житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON] на підставі розпорядження Пустомиитівської РДА від 28.05.1997 року належить право на земельну частку (пай) в розмірі 1,34 га. Постійне місце проживання [PERSON] до дня смерті було [ADDRESS], Пустомитівського району, разом з ним була зареєстрована та продовжила проживати та управляти спадковим майном його дружина [PERSON]. З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], складеного 15.06.2017 року слідує, що за даною адресою знаходиться будинковолодіння, яке складається з А-1 житлового будинку 1986 року побудови, загальною площею 58,6 кв.м, житловою - 38,5 кв.м, допоміжною - 20,1 кв.м., та господарських будівель і споруд: а-1 - веранда, а - ганок, Б - сарай, № 1 - огорожа. Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.02.2018 р. Пустомитівською РДА та зареєстрованого за [NUMBER], [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у колективній власності АПП «Винничківське» розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у с. Чижиків, Пустомитівського району Львівської та являвся власником житлового будинку [ADDRESS], з приналежними до нього господарськими будівлями, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно, так як помер. [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти дружина і батьки померлого. На час смерті [PERSON] разом з ним спільно проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], яка доглядала за ним до дня смерті, та продовжувала вести господарство після його смерті, тому вважається такою, яка прийняла спадщину на вказаний житловий будинок та земельну частку (пай), шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. [INFO] р. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.01.2017 року. [PERSON], своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 11.03.2011 року заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким все своє майно заповіла своєму онукові [PERSON]. Заповіт відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, тому спадкування після смерті [PERSON] відбувається за заповітом згідно ст.1233 ЦК України. У відповідності до ст.ст.1234-1235 ЦК України, право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. До складу спадкової маси після смерті [PERSON], крім успадкованого нею майна після смерті чоловіка [PERSON], увійшло право власності на дві земельні ділянки, що належали їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.07.2005 року, що розташовані на території Чижиківської сільської ради 1-ша площею 1,3863 га, кадастровий номер [NUMBER]; 2-га площею 0,2326 га, кадастровий номер [NUMBER]. Як стверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER], позивач [PERSON] народився [INFO] року в с. Чижиків, Пустомитівського району Львівської області, та з 06.07.2010 року значиться зареєстрованим в даному селі по [ADDRESS]. З довідки Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 513 від 20.06.2017 року слідує, що [PERSON] до дня свої смерті [INFO] року була зареєстрована в [ADDRESS], разом з нею був зареєстрований її онук [PERSON],[INFO]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], який прийняв в порядку спадкування належні померлій житловий будинок з господарськими будівлями, право на земельну частку пай та дві земельні ділянки, тобто набув права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності та втрати правовстановлюючих документів на таке. Згідно оголошення у пресі від 19.05.2018 року слідує, що державний акт серії [NUMBER] від 07.07.2005 року, виданий на ім'я [PERSON] та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], втрачені. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved