Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

ПАТ КБ « Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 21896 грн. 50 коп. боргу відповідно до кредитного договору без номера від 06 березня 2006 року . Позивач вказує , що відповідно до вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір , що підтверджено підписом у заяві . Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір дійсний протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично лонгується у разі неподання стороною заяви про припинення цього договору . Оскільки [PERSON] припинив погашення заборгованості по кредиту відповідно до кредитного договору та графіку погашення кредиту і утворилась заборгованість по платежах основної суми кредиту , позивач відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг має право стягнути заборгованість за кредитом , та нараховані штрафні санкції, передбачені цим договором . Таким чином станом на 31. 08. 2013 року ( час звернення позивача з позовом до суду ) за позичальником утворилась заборгованість в сумі 21896 грн. 50 коп., яка складається з 4876 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом , 15501 грн. 49 коп. заборгованості по процентам а також штрафу - 500 грн. фіксована частина та 1018 грн. 88 коп. процентна складова . Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати , що складаються з суми сплаченого судового збору . Підтримавши позов в суді , представник позивача Лукашин Є.В. зменшив позовні вимоги , просить стягнути з [PERSON] 4876 грн. 13 коп. боргу , що утворився за договором кредитування , 8167 грн.35 коп. заборгованості за користування кредитом в межах трирічного строку позовної давності з( 25. 06. 2008 року по 25. 06. 2011 року) , 500 грн. штрафу ( фіксована частина ) та 652 грн. 17 коп. штрафу ( процентна складова у виді 5% від суми боргу ) всього 14195 грн. 65 коп. В підтримання позовних вимог представник позивача зазначив , що відповідно до умов Договору відповідачеві 06. 03. 2006 року була видана платіжна картка з встановленням кредитного ліміту в розмірі 2000 грн., якими [PERSON] користувався та вчасно погашав отримані в кредит кошти. Згідно до умов цього договору дія кредитної картки не припинялась , натомість , в червні 2008 року кредитний ліміт було збільшено ще на 4000 грн., якими відповідач також скористався , отримавши кошти з карткового рахунку . В подальшому [PERSON] припинив сплачувати кошти на рахунок погашення боргу і тому Банком було встановлено строк закінчення її дії в січні 2013 року , а 03. 10. 2013 року Банк був змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості по кредитному Договору . Просить позовні вимоги задовольнити, стягнувши з [PERSON] 14195 грн. 65 коп. боргу . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково , не заперечуючи того , що а червні 2008 року скористався запропонованими Банком коштами в сумі 4810 грн., які були внесені на його картковий рахунок як збільшення кредитного ліміту , однак в зв»зку із звільненням з роботи та скрутним матеріальним становищем він припинив погашення боргових зобов»язань . Не заперечує сплатити тіло кредиту в сумі 4876 грн. 13 коп. Проти сплати нарахованих процентів , штрафних санкцій та судових витрат заперечує , вимагаючи застосувати до вказаних вимог строк позовної давності, передбаченої ст.. 267 ЦПК України . Вислухавши пояснення представника позивача , відповідача , дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться . Ст.ст. 611-612 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов»язання та прострочення боржника . Зокрема , боржник, який прострочив виконання зобов»язання , відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Судом встановлено , що 06. 03. 2006 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір без номеру , згідно якому відповідачем було отримано кредитні кошти в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою 36 % за користування кредитом . Відповідно до розрахунку боргу відповідачем порушувались зобов»язання за кредитним договором і станом на 31. 08. 2013 року відповідач мав заборгованість за договором в сумі 21896 грн. 50 коп. яка складається з : заборгованості за кредитом -4876,13 грн. , заборгованості по процентам за користування кредитом - 15501,49 , 500 грн. штрафу ( фісованої частини ) та 1018,88 грн. штрафу ( процентної ставки ) . Позивачем зменшено суму нарахованих процентів за користування кредитом. Заборгованість позивачем нарахована в межах трирічного строку в розмірі 8167 грн. 35 коп. Також позивачем зменшено розмір процентної складової до 652грн. 17коп. Судом встановлено , що відповідно до п.9.5 Умов та правил надання банківських послуг Картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви Утримувача , яка , як встановлена судом , [PERSON] до Банку не подавалась , натомість , після збільшення кредитного ліміту в червні 2008 року відповідач скористався своїм правом на отримання коштів , які в подальшому не повернув банку. Відповідно до Інформації про картку [NUMBER] ( Карта Універсальна) строк закінчення дій по карті встановлено банком до січня 2013 року. Оскільки ПТ КБ « Приватбанк» звернувся до суд з позовною заявою 03. 10. 2013 року , суд , приймаючи до уваги те , що строк дії картки був встановлений до січня 2013 року , приходить до висновку , що позивачем не було пропущено строк позовної давності , а тому заява відповідача в частині застосування строку позовної давності на підставі ст. 267 ЦК України не підлягає до задоволення . Крім того , судом приймається до уваги те , що відповідачем визнається сума основного боргу , яку він не заперечує сплатити . З огляду на вказане є незрозумілою позиція [PERSON] в частині невизнання нарахованої заборгованості по процентам та штрафним санкціям. Беручи до уваги наведене , суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення , оскільки [PERSON] взяв на себе позикове зобов»язання яке не виконує в межах , передбачених кредитним договором і тому борг підлягає стягненню в повному обсязі , відповідно до вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору . Вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат , а саме витрат на оплату судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. обґрунтовані і підлягають задоволенню відповідно до ст.. 79 , 88 ЦПК України . На підставі наведеного , ст.ст. 526, 553, 554, 611, 612 ЦК України ,

Outcome: approved