Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач 08.06.2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), який уточнювала (а.с.17,18), посилаючись на наступні обставини. Вона [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.1993 року, посвідченого Другою нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-287, є власницею квартири № 23, яка розташована в м. Нікополь Дніпропетровської області по вул. Гагаріна, буд. 20. У травні 2017 року в нотаріальній конторі їй стало відомо, що на вказану квартиру Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01.03.2005 року накладено арешт та заборону на відчуження вказаного майна. 22.08.2004 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 2-6458 про стягнення з неї на користь КП «Нікопольтеплоенерго» заборгованості за послуги в розмірі 652 грн. 22 коп. На підставі чого Державним виконавцем Нікопольської виконавчої служби міськрайонного управління юстиції [PERSON] було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на її майно. Заборгованість у розмірі 652 грн. 22 коп. вона погасила відразу, як отримала повідомлення від виконавчої служби, проте квитанції не збереглося, оскільки минуло майже 13 років. КП «Нікопольтеплоенерго» надало їй відповідь, що станом на 23.05.2017 року заборгованості у неї немає. У звязку з цим, вона звернулась до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з проханням про зняття арешту з вказаного майна. Їй було повідомлено, що у архівних даних відомості щодо примусового виконання рішень суду стосовно неї відсутні в звязку з тим, що строки зберігання завершених виконавчих проваджень становлять три роки. На підставі викладено, позивач просить зняти арешт з квартири № 23, яка розташована в м. Нікополь Дніпропетровської області по вул. Гагаріна, буд. 20, накладений постановою державного виконавця Нікопольського міського відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції [PERSON] Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.28). Від Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та винести рішення на розсуд суду (а.с.26). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, після чого [PERSON] було присвоєно прізвище «Корєнькава» (а.с.3,4). Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 20293897 від 19.09.2008 [PERSON] на підстав договору купівлі-продажу від 04.02.1993, реєстровий номер №2-287, посвідченого Другою Нікопольської державною нотаріальною конторою, на праві приватної власності належить квартира № 23, що розташована за адресою: м. Нікополь, Дніпропетровська область, вулиця Гагаріна, будинок 20 (а.с.5). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 90515768 від 26.06.2017 року (а.с.20-24), 04.04.2005 року на квартиру [ADDRESS] за № 1837260 реєстратором: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора було накладено заборону на нерухоме майно, підстава обтяження: постанова АМ 123136, 01.03.2005 Виконавча служба міського управління юстиції м. Нікополя, вик. [PERSON] Власник: [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, Серія АА № 964840 (а.с.7) з приводу примусового виконання виконавчого листа, виданого Нікопольським міськрайонний судом 22.08.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Нікопольтеплоенерго» заборгованості за послуги в розмірі 652 грн. 22 коп. Вказаною постановою було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON] Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.6). Згідно довідки № 5936 від 23.05.2017 року виданої позивачу КП «Нікопольтеплоенерго», станом на 23.05.2017 року заборгованості за послуги теплопостачання у [PERSON] немає (а.с.8). [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON]В.) на своє звернення до Нікопольського міськрайонного відділу ДВС отримала відповідь від 25.05.2017 року № 27174 (а.с.9), відповідно якої згідно Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», а саме п. 9.9 Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, в архівних даних відомості щодо примусового виконання рішень суду стосовно стягнення з [PERSON] відсутні. Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон України «Про виконавче провадження»), відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення, ухвали і постанови судів у цивільних та адміністративних справах. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: -винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; -винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; -винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; -проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Разом з тим, повернення виконавчого документа згідно із статтею 40 та статтею 40-1 цього Закону не передбачає припинення чинності арешту. У звязку з тим, що матеріали виконавчого провадження знищено у звязку із закінченням терміну зберігання, встановити наслідки вказаного виконавчого провадження неможливо. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави та порядок звільнення майна з-під арешту. Так, відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Беручі до уваги все вищевикладене, суд вважає за необхідне вимоги позову задовольнити та звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладений 04.04.2005 року реєстратором: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження: 1837260, підстава обтяження: постанова АМ 123136, 01.03.2005, Виконавча служба міського управління юстиції м. Нікополя, вик. [PERSON]

Outcome: approved