Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP24190093 від 18 квітня 2006 року в розмірі 46055.86 грн. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 18 квітня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KP24190093, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 2480.40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов»язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, кошти не повертає, в зв»язку із чим виникла заборгованість в розмірі 46055.86 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також позивачем суду надано письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог, в яких зазначено, що укладання Договору здійснювалося за принципом укладання між Банком та Відповідачем договору приєднання, у відповідності до ст.634 ЦК України. Договір складається із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах. Відповідно до п.1.7.31 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заперечення на позов, згідно якого просив в задоволенні позову відмовити в зв»язку із пропуском строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, зясував наступні обставини. 18 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KP24190093, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2480.40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування банку, про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». З матеріалів справи вбачається, що вказаний кредит надано відповідачем на споживчі потреби (придбання мобільного телефону), на термін 24 місяці - до 17 квітня 2008 року. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається в момент, коли у кредитора (Позивача) виникло право пред'явити вимогу про виконання основного зобов'язання. В даному випадку, строк пред'явлення позивачем позову про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором виник після закінчення строку його дії, тобто, з 18 квітня 2008 року, і закінчився 18 квітня 2011 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки (штрафу, пені), накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що строк позовної давності у вказаних правовідносинах становить 50 років виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що вказана норма передбачена в п.1.7.31 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Однак, вказані Умови…. не містять підпису відповідача. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, в яких установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови… не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови…. розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Аналогічні висновки містяться у правових позиціях Верховного Суду України в цивільних справах № 6-240цс14 (постанова від 11 лютого 2015 року) та №6-16цс15 (постанова від 11 березня 2015 року) Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущено 3-х річний строк позовної давності, встановлений ст.ст.257, 258 ЦК України для пред'явлення позову про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №DNH4KP24190093 від 18 квітня 2006 року, в зв»язку із чим на підставі ч.4 ст.267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed