Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

ПАТ КБ « Приватбанк » звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи Франківський ВДВС ЛМУЮ, Галицький ВДВС ЛМУЮ про звільнення майна з-під арешту. Зазначає, що 22.11.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVH9AU00050535, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 8303,95 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22.11.2006 року відповідач [PERSON] уклав із банком договір застави автомобіля марки DAEWOO, модель: T13110, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Позивач зазначає, що постановами державних виконавців Франківського ВДВС ЛМУЮ від 01.10.2008р., від 04.02.2011р., від 28.02.2013р. накладено арешт на вищезазначений автомобіль, які було направлено в УДАІ. Державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ було направлено в УДАІ постанову від 02.01.2013 року, згідно якої накладено арешт на вищезазначений автомобіль. Вищезазначені обтяження зареєстровано в системі автоматизованого обліку ДАІ, що підтверджується картками арештів ТЗ. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Франківського ВДВС ЛМУЮ у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Галицького ВДВС ЛМУЮ у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню на підставі наступного. 22.11.2006 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVH9AU00050535, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 8303,95 дол. США. з терміном користування кредитними коштами до 22.11.2013р. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] уклав із банком 22.11.2006 р. договір застави автомобіля марки DAEWOO, модель: T13110, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2012 року звернення стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме: автомобіля марки DAEWOO, модель: T13110, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № LVH9AU00050535 від 22.11.2006 року - в розмірі 117477,37 грн. Постановами державних виконавців Франківського ВДВС ЛМУЮ від 01.10.2008р., від 04.02.2011р., від 28.02.2013р. накладено арешт на вищезазначений автомобіль, які було направлено в УДАІ. Державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ було направлено в УДАІ постанову від 02.01.2013 року, згідно якої накладено арешт на вищезазначений автомобіль. Вищезазначені обтяження зареєстровано в системі автоматизованого обліку ДАІ, що підтверджується картками арештів ТЗ. У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про заставу», якою передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Також, згідно із вимогами ст. 19 Законом України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати, на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту, що й стало підставою для звернення до суду. Крім того, відповідно до ст. 52 Закону України « Про виконавче провадження » виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту, що державними виконавцями виконано не було. Тому суд вважає, що ПАТ КБ « ПриватБанк » в силу договірних правовідносин з [PERSON] мав переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги з вартості заставного автомобіля. Проте, накладення арешту на все майно [PERSON], а саме заставний автомобіль, позбавило банк такого права, також арешт позбавив банк переважного становища перед іншими кредиторами, адже розпорядитися заставним майном він не має змоги. Виходячи з наведеного вище суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про звільнення майна з-під арешту та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial