Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

ПАТ «СК «АХА Страхування» в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 13.01.2013 року о 15 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай Соната», державний номерний знак [NUMBER], на перехресті вул. Лаврська-вул. Староводницька в м. Києві, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю «Рено», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів, чим обидва автомобілі було пошкоджено, тобто відповідач своїми діями порушив п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2013 року, відповідача було визнано винним у вчинені вказаного правопорушення. Оскільки, цивільна відповідальність потерпілого була застрахована в ПАТ «СК «АХА Страхування», тому на підставі зібраних документів та заяв про настання події, що має ознаки страхового випадку, постраждалому було виплачено страхове відшкодування в сумі 16\~258 грн. 68 коп. Відповідно до цієї ж норми закону, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Напідставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь витрати в поряку регресу в сумі 16\~258 грн. 68 коп., а також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві Відповідач в судове засіданні вчетверте не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Вислухаши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимоги, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперчень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Частиною третьою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встанволені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ході судового розгляду встановлено, що 13.01.2013 року о 15 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай Соната», державний номерний знак [NUMBER], на перехресті вул. Лаврська-вул. Староводницька в м. Києві, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу автомобілю «Рено», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів, чим обидва було пошкоджено, тобто відповідач своїми діями порушив п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2013 року, відповідача було визнано винним у вчинені вищевказаного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.15 копія постанови). Вищевказаною постановою встановлено, що [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що ДТП сталося не навмисно. Як встановлено в ході розгляду справи, цивільна відповідальність [PERSON], потерпілого, була застрахована в ПАТ «СК «АХА Страхування», у звязку з чим, на підставі зібраних документів та заяв про настання події, що має ознаки страхового випадку, постраждалому було виплачено страхове відшкодування в сумі 16\~258 грн. 68 коп. (а.с.16-25 копія договору добровільного срахування наземного транспорту; а.с.30 копія платіжного доручення). Досудовою вимогою №286 від 07 листопада 2013 року, доводили до відома [PERSON] про те, що йому необхідно здійснити платіж на користь Страхової компанії, однак відповідач платежу не здійснив (а.с.61 копія досудової вимоги). Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного. У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи зі змісту ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Виходячи зі змісту ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння \~відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обгунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved