Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулось в суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 06.08.2008 року уклали кредитний договір VIV9AK11370008. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 15743, 33 доларів США на термін до 05.08.2013 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитними договором. Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 18.05.2015 року має заборгованість - 14693,09 доларів США, яка складається з наступного: 3832, 11 доларів США - заборгованість за кредитним договором, 10149, 80 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 12,08 доларів США штраф(фіксована ціна), 699,10 штраф (процентна складова). Договором поруки [PERSON] забезпечив виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до умов договору поруки банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань, вимога залишена без задоволення. Дане і змусило звернутись з позовом. В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав за обставин викладених в ньому. Просив позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, лише в межах заборгованості за кредитом в розмірі 3832,11 доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поштовими повідомленнями. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 06.08.2008 року уклали кредитний договір VIV9AK11370008. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 15743, 33 доларів США на термін до 05.08.2013 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 12-15). Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 18.05.2015р. виникла заборгованість перед банком по кредитному договору в розмірі 14693,09 доларів США (а.с.4-7). Договором поруки [PERSON] забезпечив виконання зобовязань за кредитним договором № VIV9AK11370008 від 06.08.2008 року (а. с. 17). Норми ст.ст. 509, 623 625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Однак, згідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України 17.09.2014 року у справі № 6-170цс13, непредявлення кредитором вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Оскільки строк виконання кредитного договору № VIV9AK11370008 від 06.08.2008 року до 05.08.2013 року, з вимогою про сплату простроченої заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до відповідачів лише 20.05.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.4. ст. 559 ЦК України, тому відповідно, припиняється право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Крім того, згідно із частиною третьою ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення права, а до суду звернулися лише 11.06.2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дати звернення з даним позовом до суду. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед банком, станом на 18.05.2015 року, заборгованість з пені становить 10594, 67 доларів США, стягненню підлягає сума пені в межах одного року, а саме 2158, 43 долара США (10594, 67 доларів - заборгованість по пені станом на 18.05.2015 року, станом на 06.03.2014 року - 8004,55 доларів США. Різниця становить 2590, 12 доларів США пені за 438 днів, 2590,12/438=5,914 доларів США пені в день. 365*5,914 = 2158,43 долара США) (а.с. 4-7). Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ Про судовий збір суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір 1442,00грн.

Outcome: partial