Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» у серпні 2013 року звернулося до суду з вищезазначеним позовом, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати; з [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 960\~391,67 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 1584 від 19.07.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВС» отримало кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 290\~000,00 дол. США на цілі поповнення обігових коштів в обмін на зобов?язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, у встановлені кредитним договором строки, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконало, що стало підставою для звернення до суду. Вказаний договір був забезпечений шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договору поруки від 19.07.2007 року, з [PERSON] та ПАТ Акцент - Банк № 167 від 20.10.2010 року у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. У судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, надала письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ТВС» 19.07.2007 року було укладено кредитний договір № 1584, предметом якого сторони погодили те, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов?язався надати позичальнику кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 290\~000,00 дол. США на цілі поповнення обігових коштів в обмін на зобов?язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, у встановлені кредитним договором строки. [PERSON] кредитного договору встановлено, що строк повернення кредиту є 19 липня 2009 рокую Згідно пункту А.6. за користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 12,6% річних. [PERSON] А.7. кредитного договору сторони погодили, що при порушенні позичальником будь-якого з зобовязань по погашенню кредиту позичальник сплачує позивачеві відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У звязку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 27.08.2014 року склала 9\~960\~391,67 грн., в тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 715\~280,99 грн., -прострочена заборгованість за відсотками 88\~605,78 грн., -заборгованість з пені 60\~860,54 грн.; -додаткові витрати позивача, пов?язані з виконанням кредитного договру 1500,00 грн. -штраф за порушення пункту 2.2.7 кредитного договору 2\~255\~984,18; -штраф за порушення пункту 2.2.8 6\~838\~250,18 грн. Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами [PERSON] договору поруки від 19.07.2007 року, з [PERSON] та ПАТ Акцент - Банк № 167 від 20.10.2010 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруки, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд звертає увагу на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобовязання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст 554 ЦК України) та лише у випадку укладання одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Нормами чинного законодавства не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов?язання, проте, в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручиелі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред?явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов?язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Отже, вимога щодо стягнення з поручителів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована не може бути і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки з усіма співвідповідачи. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON]; солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 10\~000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial