Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач 03.10.17 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14.09.16 р., право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: с. Любитів Ковельського району Волинської області, вул. Незалежності, 196; право в порядку спадкування за законом на завершення приватизації, здійснення державної реєстрації права власності з отриманням [PERSON] з Державного реєстру права власності на земельні ділянки: пл. 0, 2\~500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у с. Любитові Ковельського району Волинської області, по вул. Незалежності, 196; та пл. 0, 2\~822 га для ведення особистого селянського господарства на території Любитівської сільради Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер 14.09.16 р.. Позов обґрунтований тим, що за рішенням відповідача № 16/4 від 21.12.93 р. [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку розміром 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: с. Любитів Ковельського району Волинської області, вул. Незалежності, 196. У с. Любитові Ковельського району Волинської області за особовим рахунком № 183 рахується господарство [PERSON]. Остання за життя 25.10.02 р. склала заповіт. [PERSON] та [PERSON] є подружжям з 02.08.64 р., та батьками [PERSON], який народився 20.08.65 р.. [PERSON] помер. [PERSON] померла 10.02.05 р.. Після смерті останньої спадкоємці за заповітом [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] прийняли спадщину фактично, так як спільно проживали з матір»ю до дня її смерті. Син спадкодавиці [PERSON] одруженим не був та дітей не мав, помер 26.11.06 р.. Спадкоємцем другої черги після смерті останнього є брат [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] як єдиний спадкоємець другої черги прийняв у спадщину житловий будинок та земельні ділянки, право власності на які належало їх матері [PERSON]. 23.12.11 р. [PERSON] уклав шлюб з нею. Спірний житловий будинок належить її чоловікові - спадкодавцеві [PERSON]. Останній розпочав процес реєстрації свого права власності на спірні земельні ділянки. Але 14.09.16 р. [PERSON] помер, заповіту не склав. На час смерті останнього з ним ніхто не проживав. Покликаючись на ст. ст. 1\~220, 1\~217, 1\~216, 1\~269, 1\~270 ЦК України, зазначає, що батьки її чоловіка [PERSON] померли, дітей він не мав, його рідний брат - помер, спільних дітей вона з чоловіком не мала. Спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась 14.09.16 р.. Спадкова справа після смерті її чоловіка була відкрита за її заявою. Вона вчасно та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка і є його єдиною спадкоємицею. Однак, спадкодавець за життя не набув права власності на таке спірне нерухоме майно. Оформлення її права на успадкування спадщини у позасудовому порядку унеможливлене. Її чоловік належно успадкував спірний житловий будинок та зареєстрований його власником, однак, за життя не оформив належно свого права власності на будинок. Тому вона 31.01.17 р. звернулась до БТІ з приводу виготовлення техпаспорта на спірний житловий будинок. Покликаючись на ст. 1\~218, ч. 1 ст. 1\~225, ст. 1 216 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81, п. 1 ч. 3 ст. 152, ст. 125 ЗК України, зазначає, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації спірний земельних ділянок. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства за рішенням відповідача була передана матері [PERSON]. Останній за життя проживав із своєю матір»ю та після смерті останньої прийняв спадщину, замовив виготовлення техдокументації на спірні земельні ділянки. Актом від 24.10.11 р. про встановлення границь в натурі перенесено в натуру межі спірних земельних ділянок. Актом у 2011 р. погоджено межі спірних земельних ділянок із суміжними землекористувачами. 02.12.11 р. було укладено договір № 2\~018 на встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці [PERSON] як власника пл. 2\~500 кв. м.. Вона як єдина спадкоємиця, вчасно та у встановленому законом порядку прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка, набула прав на завершення приватизації і отримання державного акта про право власності на спірні земельні ділянки на своє ім»я в порядку спадкування за законом. Вона звернулась до відповідача 21.09.17 р. із заявою про дозвіл на завершення процедури приватизації і отримання державного акта на землю на своє ім»я, однак, відповіді чи рішення не отримала. Просить позов задовольнити. Позивач та її представник адвокат - в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали, кожна зокрема, суду пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Позивач суду додатково пояснила, що прізвище її свекрухи - «Бондар», а не «Бонда» як це помилково зазначено нею у позовній заяві; прізвище її чоловіка у родовому відмітку «Бондара», а не «Бондаря», як це помилково зазначено нею у позовній заяві, що просить врахувати при вирішенні спору. Просять позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, хоча відповідач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Письмового заперечення проти позову до суду не подав. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності його представника, зазначивши, що позов визнає. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності особи, яка не з»явилась. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача (з врахуванням їх уточнення щодо написання прізвища її чоловіка) підставні та підлягають до задоволення. Як стверджується копією листа Ковельського райвідділу ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області МЮ України № 938/02 23.04.21 від 03.06.17 р., [PERSON] є матір»ю [PERSON], згідно з актовим записом про народження № 1\~577 від 23.12.49 р., складеного відділом ДРАЦС по Ковельському району Ковельського МРУЮ у Волинській області щодо [PERSON].. Як стверджується копією листа Ковельського райвідділу ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області МЮ України № 937/02 23.04.21 від 03.06.17 р., [PERSON] та [PERSON] є подружжям згідно з актовим записом про шлюб № 17 від 02.08.64 р., складеного виконкомом Любитівської сільради Ковельському району Волинської області. Як стверджується копією листа Ковельського райвідділу ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області МЮ України № 939/02 23.04.21 від 03.06.17 р., [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], згідно з актовим записом про народження № 43 від 20.08.65 р., складеного виконкомом Любитівської сільради Ковельському району Волинської області щодо [PERSON]. Разом з тим, даних про підтвердження того, що [PERSON] є матір»ю [PERSON], немає. Згідно з копією витягу з рішення Любитівської сільради Ковельського району Волинської області від 21.12.93 р. № 16/4 «Про передачу земель у приватну власність жителям сільської Ради народних депутатів», передано у власністю [PERSON] земельну ділянку пл. 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у с. Любитові Ковельського району Волинської області, по вул. Незалежності, 196. Таким чином, за життя [PERSON] набула у власність вказану вище земельну ділянку. Однак, доказів належного оформлення свого права власності вказаною вище особою у порядку, що був визначений законодавством, у розпорядження суду не надано. Відповідно до копії заповіту, складеного та посвідченого 25.10.02 р., [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїм синам: [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Як слідує з довідки № 204/3. 19/2 17 від 17.05.14 р., виданої відповідачем, за адресою: будинок № 196 по вул. Незалежності у с. Любитові Ковельського району Волинської області проживали: [PERSON] та подружжя [PERSON] та [PERSON]. Останній помер 11.01.02 р., тобто, до набрання чинності КК України (2004 р.). Його матір [PERSON] померла 08.02.05 р.. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживали з нею спільно, є підстави вважати, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом є таким, що належно прийняв спадщину після її смерті, відповідно до положень чинного на той час ЦК України (в ред. 1963 р.). Як слідує з копії довідки № 691 від 20.04.14 р., виданої відповідачем, за погосподарською книгою с. Любитова Ковельського району Волинської області значиться особовий № 183 господарство [PERSON], який проживала у житловому будинку № 196 по вул. Незалежності у с. Любитові Ковельського району Волинської області з 1977 р. по дату смерті 10.02.05 р.. Разом з нею за вказаною вище адресою проживали сини: [PERSON], який був виписаний у зв»язку зі смертю 26.11.06 р.; [PERSON], який був виписаний у зв»язку зі смертю 14.09.16 р.. Від імені [PERSON] було посвідчено заповіт від 25.10.02 р., що не змінений та не відмінений. Заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] не посвідчувались. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] на момент смерті спадкодавиці [PERSON] проживали з нею спільно, вони є такими, що належно прийняли спадщину після її смерті як спадкоємці першої черги за заповітом, в рівних частках. А оскільки [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживав з ним спільно, за однією адресою, він є таким, що належно прийняв спадщину після смерті [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги за законом. Як слідує з копій: довідки № 2\~316 від 06.10.16 р., витягу з погосподарської книги № 3 за 2016 р. Любитівської сільради Ковельського району Волинської області, виданих відповідачем, за погосподарською книгою с. Любитова Ковельського району Волинської області значиться об»єкт по господарського обліку 0211 1 господарство [PERSON], який проживав у житловому будинку № 196 (1980 р. побудови) по вул. Незалежності у с. Любитові Ковельського району Волинської області з 1977 р. по дату смерті 14.09.16 р. одиноко. Згідно з копією техпаспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 196 по вул. Незалежності у с. Любитові Ковельського району Волинської області, мається житловий будинок А 1, з літньою кухнею Б - 1, сараєм В 1, Хлівами Г 1 та Д 1, вбиральнею Т, колодязем к (1980 р. побудови). Самочинного будівництва немає. Та обставина, що чоловік позивача [PERSON] за життя розпочав оформлення свого права на вказану вище земельну ділянку пл. 2\~500 кв. м, стверджується: -актом погодження меж з суміжними землекористувачами і землевласниками землеволодіння [PERSON] як землекористувача, за адресою с. Любитів Ковельського району Волинської області, вул. Незалежності, 196, за 2011 р., у якому мається підпис у рядку навпроти прізвища [PERSON] як землевласника; -актом про встановлення границь ділянки в натурі [PERSON], як замовникові та мешканцю с. Любитова Ковельського району Волинської області, вул. Незалежності, 196, землекористувачеві, відповідачем стосовно вказаних вище двох спірних земельних ділянок. Та обставина, що позивач є пережилим подружжям спадкодавця [PERSON], стверджується копіями: -свідоцтва про шлюб серії I ЕГ № 069\~834, виданого виконкомом Любитівської сільради Ковельського району Волинської області 23.12.11 р.; -свідоцтва про смерть [PERSON] серії I - ЕГ № 192 932, що сталась 14.09.16 р. у с. Любитові Ковельського району Волинської області, виданого 14.09.16 р. виконкомом Любитівської сільради Ковельського району Волинської області. Позивач вчасно та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, є його єдиною спадкоємицею, що стверджується копією матеріалів спадкової справи № 356/2016. За змістом ст. 1 220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. За змістом ст. 1 217 ЦК України, спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Відповідно до положень ст. 1 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1 218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т. ч., шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1 225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування земельною ділянкою виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1 216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до наданих суду матеріалів, [PERSON] як спадкодавця за життя розпочала процедуру приватизації спірної земельної ділянки пл. 2\~500 кв. м. відповідно до чинного законодавства України, а саме: отримала рішення відповідача як компетентного органу про передачу у власність їй спірної земельної ділянки. Також, відповідно до наданих суду матеріалів, чоловік позивача як спадкодавець і попередньо - спадкоємець після смерті своєї матері [PERSON] та брата [PERSON] - за життя розпочав процедуру приватизації спірних земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, а саме: виготовлення технічної документації на обидві спірні земельні ділянки; визначення меж обидвох спірних земельних ділянок в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами. Оформлення за позивачем права як власності на спірне нерухоме майно домогосподарство, так і на завершення приватизації спірних земельних ділянок в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] - у нотконторі унеможливлене. А тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved