Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач 04.02.2021 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.10.2015 по 01.01.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які відповідачами не сплачені на суму 57 439,09 грн. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 57 439,09 грн. та судові витрати. Ухвалою від 05.02.2021 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам копії ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою за зареєстрованим місцем проживання останніх та вручені 11.02.2021, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. 26.02.2021 до канцелярії надійшов відзив, в якому відповідачі просили відмовити у позові в повному обсязі з огляду на наступне, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість з 01.10.2015 по 01.01.2021, що є порушенням строків позовної давності, оскільки позовна давність на загальних підставах становить три роки. Вказують, що оплати, які надходили на рахунок позивача, здійснювались на погашення заборгованості за іншим рішенням суду, а отже вони не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності в цій справі. Крім того, позовна заява не містить жодних доказів розрахунку суми заборгованості, та позивач не надав жодних доказів того, в якій кількості та якості за вказаний в позовній заяві період надавались послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відсутні показники лічильника теплової енергії за кожен місяць, що не дозволяє встановити саме в якому об`ємі надавались ці послуги. З огляду на вищевикладене просять застосувати строки позовної давності та відмовити в позові в повному обсязі. До відзову долучені докази його направлення позивачеві. Позивач правом відповіді на відзив не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період з 01.10.2015 по 01.01.2021 надав послуги відповідачам з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які не сплачені на суму 57 439,09 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.10.2015 по 01.01.2021 (особовий рахунок № [NUMBER] ), інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідачів. При цьому доводи відповідачів щодо відсутності у розрахунках показників лічильника теплової енергії за кожен місяць, що на думку відповідачів не дозволяє встановити в якому саме об`ємі надавались ці послуги, суд відхиляє з огляду на те, що такими аргументами не спростовуються надання позивачем послуг із централізованого опалення та горячого водопостачання, а відповідачі не зазначають про отримання послуг в меншому обсязі чи неналежної якості та не наводять доказів на підтвердження цього. Виходячи із змісту ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, суд дійшов висновку, що відповідачі, як наймачі квартири, повинні нести обов`язок із сплати за комунальні послуги, надані Концерном «Міські теплові мережі». Відповідачами було заявлено клопотання про застосування позовної давності, оскільки Концерн «Міські теплові мережі» просить стягнути заборгованість, яка перевищує суму за три роки. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом із відомостей по особистому рахунку [NUMBER] , відповідачі за надані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2015 по грудень 2017 року включно здійснили оплату лише два рази - 01.01.2016 та 01.01.2017, але оскільки суду не надано даних, які б підтверджували, що ці платежі здійснені на погашення (визнання) існуючої заборгованості, а не сплату зобов`язання, яке виникає щомісячно за споживання гарячої води або теплопостачання в опалювальний період, чи на виконання судового рішення, як зазначають відповідачі у відзиві, суд не має підстав вважати, що відбулося переривання перебігу позовної давності щодо загальної суми заборгованості. Отже, враховуючи, що доказів переривання строків позовної давності суду надано не було, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 по 31.12.2017 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині позивачеві слід відмовити. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а саме підлягаю стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги опалення та центрального постачання гарячої води з січня 2018 року по січень 2021 року (останній місяць, у якому здійснено нарахування вартості послуг до подачі позову) у розмірі 35 008,36 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial