Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач 01.02.2018 року звернулась до суду із зазначеним позовом, який 22.03.2018 року уточнила, предметом якого є стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, Як на підставу позову позивач посилається на те, що у сторін від шлюбу є дві неповнолітні доньки, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, оскільки подружні стосунки з відповідачем припинені з грудня 2017 року. Позивач працює, її дохід складає близько 3000 грн. щомісяця, матеріальне становище складне. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, має доходи, не є інвалідом, інших утриманців не має, одноособово вирішує коли, в який спосіб та у якому розмірі надавати допомогу дітям, що не влаштовує позивача і тому вона бажає стягнути аліменти за рішенням суду, щоб планувати сімейний бюджет та враховувати потрібні витрати на задоволення потреб доньок. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.76). Додатково просить приєднати до матеріалів справи копії квитанцій /а.с.70-75/. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, заперечує щодо задоволення позову, підтримує раніше наданий відзив в повному обсязі (а.с.77). У відзиві на позовну заяву /а.с.39-55/ відповідач зазначив, що вони з позивачем дійсно перебували у шлюбі, з грудня 2017 року подружні стосунки припинили, мають двох доньок, які проживають з позивачем. З позовом не згоден, оскільки позивач не дає йому змогу належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, чинить перепони у спілкуванні з дітьми, навмисно налаштовує їх психологічно, щоб вони сторонились його як батька, а відсутність спілкування між сторонами унеможливлює досягнення домовленостей щодо надання з його боку належної матеріальної допомоги. Зазначає, що він завжди сумлінно виконує свій обов'язок щодо утримання дітей, але кошти, які він надає, мають цільове направлення - сплата за дитячий садок, школу, придбання одягу, перерахування певної суми на особистий рахунок старшої доньки. Вважає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог. В свою чергу зазначив, що з кінця 2009 року він зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається господарською діяльністю, має мінливий та нерегулярний дохід, тому вважає, що єдиний прийнятний спосіб є виплата аліментів в твердій грошовій сумі, а позивач, при визначенні розміру - ? частини від його заробітку, керувалась лише своїми міркуваннями та має на меті задоволення лише своїх особистих потреб. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та представника позивача за наявними матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 травня 2007 року, зареєстрованому Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №96 /а.с.4/. Шлюб розірваний рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвами про народження дітей /а.с.5,6/ та відповідачем не оспорюється. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач є фізичною особою-підприємцем (47-48,49), його дохід від підприємницької діяльності за 2017 рік склав 451312,00 грн. (а.с.36,37), інших утриманців не має, допомогу на утримання дітей надає за цільовим призначенням - сплачує батьківську плату за [PERSON] в дитячому саду (а.с.51-52) та здійснює перекази грошових коштів на рахунок [PERSON] (а.с.52), інших виплат на утримання дітей не здійснює. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обов'язків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За даних обставин, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повнолітнього віку. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано достатніх доказів для обґрунтування стягнення з відповідача аліментів у запропонованому нею розмірі, в той час як і сам відповідач, не визнаючи визначений позивачем розмір аліментів, не зазначив достатній, на його думку, розмір аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі). Тому суд, при визначенні розміру аліментів виходив із визначеного законодавцем розміру аліментів, що становить на двох дітей - одна третина заробітку (доходу) платника аліментів Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial