Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту у вигляді отримання на кредитну картку встановленого ліміту в сумі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит відповідач повинен був погашати місячними платежами. Але [PERSON] порушив умови повернення кредиту, тому банк звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути 12 586,32 грн. заборгованості, що випливає з договору кредиту від 27.06.2012 року та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Станом на 29.02.2016 року заборгованість відповідача перед банком складає 12 586,32 грн., яка складається з наступного: - 498,91 грн. - заборгованість за кредитом; - 7811,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3200,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 575,54 грн. - штраф (процентна складова). Позовні вимоги мотивовані тим що, відповідно до укладеного Договору № б/н від 27 червня 2012 р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.\~\~При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - видав відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом, згідно з заявою відповідача. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позивальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не виконав свої обов'язки за договором, не повернувши отриманий кредит, а також не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором. Оскільки в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, станом на 29 лютого 2016 р. утворилася заборгованість в розмірі 12 586,32 гривні. На підставі п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг позивач просив стягнути з відповідача також штраф, який складається з фіксованої частини - 500, 00 грн. та процентної складової 575,54 грн., а також вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Даний позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти\~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до укладеного договору № б/н від 27.06.2012 року [PERSON] 27.06.2012 року отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як убачається з розрахунку суми боргу відповідач взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконує, в зв'язку із чим станом на 29.02.2016 р. заборгованість зазначеного відповідача перед позивачем складає 12586,32 грн., а саме: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 498,91 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 7811,87 грн., заборгованість за пенею та комісією 3200 грн., заборгованість по штрафам 575,54 грн. /процентна складова/, 500 грн. 00 коп. /фіксована частина/. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути всі вищенаведені суми у повному обсязі, крім пені. Щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання у розмірі 3200,00 грн., то суд, прийшов до наступного висновку. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Сама-по-собі вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст.509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У рішенні № 7-рп/2013 від 11.07.2013р. щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» Конституційний Суд України зазначив, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з Положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. За таких обставин, суд вважає, що розмір пені, який в декілька разів перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, а тому має бути зменшений, а саме з відповідача слід стягнути за кредитним договором 1000,00 грн. пені (плати за пропуск платежів), що буде відповідати принципам розумності та справедливості. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складаються з 1129,96 гривень - судового збору.

Outcome: partial