Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначило, що 09.04.2010 року між сторонами укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, її заборгованість станом на 31.10.2014 року складає 24606 грн. 24 коп. Позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам, укладеного між сторонами договору, відповідач порушила узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустила виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками заборгованості підтверджується отримання коштів позичальником та наявність боргу за кредитним договором станом на 31.10.2014 року на загальну суму 24606 грн. 24 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 14976 грн. 43 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 7831 грн. 89 коп., заборгованості з комісії за користування кредитом 150 грн. 00 коп., штрафу 500 грн. 00 коп., штрафу по відсоткам 1147 грн. 92 коп. Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] коштів заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договорів не сплачує передбачені ними платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved