Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Піклувальниця [PERSON] в інтересах підопічного [PERSON] заявила позов до [PERSON] , за яким просила визнати недійсним договір дарування 51/100 частки квартири [ADDRESS] , що укладений 19.10.2009р. між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. за реєстровим №986. Позов обґрунтовано тим, що дарувальник [PERSON] при укладенні спірного договору через психічне захворювання не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Позов прийнятий до провадження судді Святошинського районного суду м. Києва Борденюка В.В., про що ним 20.05.2015р. винесено відповідна ухвала. Ухвалою суду від 27.10.2015 у справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу відносно позивача, у зв`язку з чим провадження зупинене. Експертиза не була проведена через несплату послуг на її проведення, у зв`язку з чим 23.02.2016р. провадження у справі відновлено. 21.03.2016р. судом знову призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинене. Ухвалою суду від 12.08.2016р. провадження відновлено, справа призначена до розгляду. 27.02.2017р. справу прийнято до провадження цього складу суду, у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Борденюка В.В., про що винесено відповідну ухвалу. У зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] судом 02.10.2017р. зупинене провадження до вступу у справу правонаступників. Разом з тим, суду стало відомо, що [INFO] помер позивач [PERSON] . Ухвалою суду від 28.11.2019 провадження у справі відновлене. 16.01.2020р. судом до участі у справі в порядку правонаступництва залучені: в якості позивача [PERSON] ; в якості відповідача [PERSON] , як такі, що прийняли спадщину за померлими (див. спадкові справи). Учасникам процесу забезпечено і вони скористались правом на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, тощо, судом розглянуто клопотання, інші заяви сторін. Протокольною ухвалою від 24.06.2020 року підготовче провадження закінчене, справу призначено до розгляду по суті. Позивачка та її представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали пославшись на доводи, відповідні їм докази та підстави, що зазначені в позовній заяві та в інших заявах. Відповідачка та її представник просили в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Разом з тим, стороною відповідача заявлено про застосування до спору наслідків пропуску позивачкою строків позовної давності. Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позицію щодо позову не виклав. Судом встановлено таке. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01.11.2000 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. за реєстровим №4314, набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування від 29.10.2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.І. за реєстровим №986, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 51/100 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . З огляду на договір дарування та документи, що слугували підставою для укладення договору, вбачається, що дієздатність дарувальника перевірена нотаріусом шляхом його опитування. Між тим, суд оглянувши медичні документи знаходить встановленим, що [PERSON] спостерігався лікарями психіатрами, неодноразово лікувався в психіатричній лікарні з приводу психічних розладів у вигляді виражених змін особистості внаслідок епілептичних нападів, із жовтня 2008 року є інвалідом ІІ групи, 23.10.2009 року психіатрами диспансеру Київського міського ПНД №4 йому було встановлено діагноз «Епілепсія криптогенна з вираженими змінами особистості, помірним інтелектуально-мнестичним зниженням, поліморфними частими нападами …», 03.11.2009 року діагноз було підтверджено фахівцями спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії №2 м. Києва. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2014 року [PERSON] визнано обмежено дієздатним. В основу вказаного рішення покладено висновок судово-психіатричних експертів від 09.10.2014р., за яким [PERSON] на час проведення експертизи страждає на психічний розлад у вигляді епілепсії з помірно вираженими змінами особистості та інтелектуально-мнестичним зниженням, наявні у [PERSON] психічні порушення істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2015р. над [PERSON] встановлено піклування, піклувальником призначено його сестру [PERSON] . Згідно з висновком судово-психіатричних експертів від 14.07.2015 року №536, що зроблений за результатами призначеної судом експертизи, [PERSON] у момент укладення та підписання договору дарування частини квартири 19 жовтня 2009 року страждав на епілепсію з вираженими змінами особистості та помірним інтелектуально-мнестичним зниженням (F 07.8 та G 40 - МКХ-10) і за своїм психічним станом у зазначений період часу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Наведені вище експертизи за формою проведення були амбулаторними, тобто засновані, окрім іншого, на безпосередньому огляді та спілкуванні з підекспертним. Разом з тим суду надано висновок судово-психіатричних експертів від 21.01.2020р. №4, що виконаний на замовлення відповідачки, за формою проведення - посмертна експертиза. Згідно з цим висновком [PERSON] , за своїм психічним станом, під час підписання договору дарування частини квартири 19.10.2009р. виявляв ознаки психічного розладу: Епілепсія з помірно вираженими змінами особистості та інтелектуально-мнестичним зниженням (F 07.8 та G 40 - МКХ-10), який впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] за своїм психічним станом під час підписання договору дарування частини квартири 19.10.2009р. міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не повною мірою. З наведеного видно, що висновки експертів різняться за ступенем розладу психічної діяльності підекспертного. Експерти, які провели посмертну експертизу, вказали у своєму висновку, що медичний критерій дієздатності підекспертного, визначений експертизою за призначенням суду, мав би співвідноситься юридичному терміну «обмеженої дієздатності», а відтак висновок про те, що [PERSON] на час вчинення правочину не розумів значення своїх та не міг керувати ними є не правильний. На цьому ж в судовому засіданні наполягала експерт [PERSON] . Проте, з таким твердженням погодитись не можна, тому, що правове значення, в даному випадку, має відповідь на питання чи мав [PERSON] достатній обсяг дієздатності, який дозволив йому усвідомлено укласти спірний договір в період часу необхідний для вчинення цього правочину. Саме така відповідь на поставлені питання і надана у висновку експертів при проведенні експертизи за призначенням суду. У висновку вірно вказано, що укладення спірного правочину потребує від його учасників чіткого та всеосяжного розуміння всіх обставин, умов та наслідків угоди, для чого, в свою чергу, необхідне залучення усіх ресурсів психіки (тобто достатньої збереженості пам`яті, інтелекту, емоційно-вольової сфери, прогностичної функції мислення, критичних здібностей). Суд вважає, що експерти з аналізу зібраних доказів (об`єктивних даних, що містяться в медичній документації, даних огляду підекспертного, інших даних, що містяться в матеріалах справи), прийшли до обґрунтованого висновку, що [PERSON] на час вчинення спірного правочину не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. На це ж звернув увагу допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] . Що стосується експертизи на замовлення відповідача, то хоч і питання на експертизу поставлені правильно, проте експертиза проведена на визначення загального обсягу дієздатності [PERSON] на дату укладення спірного правочину. Такий висновок міг би бути покладено в основу рішення суду про визнання особи обмежено недієздатною і встановлення над нею піклування, як це і було зроблено відносно [PERSON] у квітні 2015 року. Правові наслідки рішення про визнання особи обмежено дієздатною спрямовані на захист прав цієї особи та третіх осіб на майбутнє, в той час як рішення про визнання правочину недійсними має на меті відновлення порушених прав особи. Доводи сторони відповідача про те, що експертами враховані не всі докази у справі, що мають істотне значення, суд відхиляє, оскільки ці докази а ні кожен окремо, а ні в їх сукупності, не ставлять під сумнів висновки експертів. Інші доводи відповідачки на свій захист засновані на хибній оцінці доказів та вільному тлумаченні чинного законодавства. Заява відповідачки про застосуванні до спору наслідків пропуску позивачкою строків позовної давності є надуманою. Отже, суд визнає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат позивачкою не порушувалось. Заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved