Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Подано заяву [PERSON], заінтересована особа: Криворізька районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Позивач просить: встановити факт, що [PERSON] за життя належало 3/10 частин домоволодіння по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що після смерті свого сина - [PERSON], заявник звернулась до державного нотаріуса Криворізької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за свідоцтвом про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки в документах, наданих на підтвердження права на спадщину та права власності спадкодавця мається помилка щодо прізвища спадкодавця, і саме ця помилка перешкоджає їй, як спадкоємцю отримати свідоцтво про право на спадщину, чим порушено її спадкові права. В судове засідання заявник не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, заяву підтримує. Заінтересована особа в судове засідання не з'явились. Згідно заяви, що надійшла до суду, просить розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] /а.с.3/, який був сином заявника /а.с.7, 8/. У відповідності до рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 1994 року у справі № 2-473/94г., окрім іншого за [PERSON] (російською мовою [PERSON]), [PERSON] визнано право спільної часткової власності на 6/10 ідеальних частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11311804 від 24 липня 2006 року, зареєстровано право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Підставою реєстрації зазначено рішення Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 1994 року. Заявник звернулась до Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті сина [PERSON], однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 липня 2014 року № 2069/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначено прізвище сина як [PERSON], а у свідоцтві про смерть зазначено прізвище як [PERSON], тобто існують розбіжності у відомостях, щодо нерухомого майна, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення юридичного факту для заявника має юридичне значення, тому що дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини. Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що при реєстрації прав власності спадкодавця заявника, з урахуванням перекладу з російської мови на українську допущена помилка щодо прізвища, а саме, замість вірного прізвища [PERSON], помилково зазначено [PERSON] Дана помилка є суттєвою, перешкоджає реалізації спадкових прав заявника, а отже заявлені вимоги підлягають задоволенню. Внаслідок викладеного,

Outcome: approved