Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач 05.06.2018 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначила, що 20.07.2014 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири (загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.), розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 6295, виданого [PERSON] міською радою народних депутатів згідно з Розпорядження від 10.06.1996 року № 6295. 07.10.2010 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй на праві власності квартиру [PERSON] Позивач з\~метою прийняття\~спадщини за\~заповітом після\~смерті [PERSON]\~звернулася до\~Першої донецької\~державної нотаріальної\~контори,\~але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, оскільки спадкова справа № 282/2014 знаходиться на непідконтрольній українській владі території у м. Донецьку. У звязку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на двохкімнатну квартиру (загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.), розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.06.2018 року цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження по справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.08.2018 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд у зазначеній справі. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~ Представник\~відповідача [PERSON] міської\~ради в судове\~засідання не\~зявився,\~належним чином\~повідомлений про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~причини неявки\~суду не\~повідомив.\~За таких\~обставин в\~порядку,\~передбаченого ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Третя особа в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надано суду заяву, в якій просять суд слухати справу їх відсутність, проти задоволення позову у повному обсязі та ухвалення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 6295 від 10.07.1996 року, виданого представництвом Фонду державного майна України в м. Донецьку, зареєстрованого в\~[PERSON] бюро\~технічної інвентаризації\~за №\~166\~від 08.08.1996\~року, квартира, що знаходиться за адресою: м. Донецьк - 50, [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], Згідно технічного паспорту, посвідченого «Житлово експлутаційного обєднання Ворошиловського району» власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності № 6295 від 10.07.1996 року. Відповідно до заповіту від 07.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 1-514, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], заповідає [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 768147 від 21.07.2014 року, виданого [PERSON] міський відділом державної реєстрації цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 20.07.2014 року, про що зроблено актовий запис № 629. Постановою нотаріуса Першої донецька державної нотаріальної контори № 4/02-31 від 09.02.2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкова справа № 282/2014 знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, у приміщенні Першої донецької державної нотаріальної контори, у м. Донецьку. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-НО № 503211 від 18.08.2018 року, виданого Маріупольським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.08.2018 року, актовий запис № 586. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Смирна». Згідно відповіді Першої донецької державної нотаріальної контори № 42/01-16 від 21.06.2018 року, [PERSON] за життя склала заповіт, який було посвідчено Першою донецькою державною нотаріальною конторою 07.10.2010 року за реєстровим № 1-514, а також 27.10.2014 року в Першій донецькій держнотконторі було відкрито спадкову справу до майна [PERSON], померлої 20.07.2014 року (спадкова справа 282/2014). Але всі справи тривалого зберігання нотконтори, а також всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01.12.2014 року та всі документи Державного нотаріального архіву Донецької області передані на зберігання до 01.12.2014 року, залишилися на тимчасово окупованої території, а саме в м. Донецьку, тому доступу до них немає. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 392\~ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.\~1268\~ч.5\~ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з тим, що спадкова справа щодо спадщини знаходиться на непідконтрольній території України, право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за заповітом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved