Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість по відсотках у розмірі 4717, 30 доларів США. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.10.2007 року відповідач уклав кредитний договір № 860/13-27/18/3/7, згідно умов якого отримав кредитні кошти. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Зазначає, що в порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого, станом на 23.05.2017 року, має прострочену заборгованість за кредитом - 6925,96 доларів США, за відсотками - 5987,18 доларів США. При цьому, заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03.12.2014 року у справі № 641/3494/14-ц з відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором, нараховану станом на 13.03.2014 року, в розмірі 122205,26 грн. Враховуючи це, позивач вважає, що станом на 23.05.2017 року, відповідач має прострочену заборгованість за відсотками - 4717,30 доларів США за період з 14.03.2014 року по 23.05.2017 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх необґрунтованими, посилаючись на те, що Комінтернівським районним судом міста Харкова 03.12.2014 року вже було розглянуто справу № 641/3494/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено заочне рішення. Рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7 від 02.10.2007 року в розмірі 122205,26 (сто двадцять дві тисячі двісті п'ять) гривень 26 копійок, судові витрати в розмірі 1222,06 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 06 копійок, строк зобовязання змінено предявленням банком вимоги. Також відповідач просив застосувати строки позовної давності до заявлених банком вимог. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази прийшов до наступного. Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», 11.04.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7 від 02.10.2007 року. Комінтернівським районним судом міста Харкова 03.12.2014 року розглянуто справу № 641/3494/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено заочне рішення. Зазначеним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7 від 02.10.2007 року в розмірі 122205,26 (сто двадцять дві тисячі двісті п'ять) гривень 26 копійок, судові витрати в розмірі 1222,06 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривні 06 копійок. 27 квітня 2017 року Комінтернівським районним судом міста Харкова було розглянуто цивільну справу № 641/7974/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7 від 02.10.2007 року. Ухвалою суду від 27.04.2017 року провадження у даній справі закрито у зв'язку із відсутністю на час розгляду справи предмету спору, а саме відповідач [PERSON] виконав заочне рішення; судове рішення про закриття провадження у справі не оскаржено та набрало законної сили. 12.06.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» повторно звернувся до суду з вимогою стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 860/13-27/18/3/7 від 02.10.2007 року, яка складається з заборгованості по відсотках в розмірі 4717,30 доларів США. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статтті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд не приймає до уваги позицію представника відповідача щодо пропуску банком строку позовної давності для звернення до суд із даними вимогами, оскільки вони спростовують матеріалами справи. У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed