Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.06.2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 078С110110609021, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 180000 грн. за сплатою 18,3% річних та з кінцевим терміном повернення 08.06.2021 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та майновим поручителем [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру загальною площею 63 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а з [PERSON], [PERSON], [PERSON] - договори поруки № 078С110110609021ПОР/1, №078С110110609021ПОР/2, №078С110110609021ПОР/3. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 01.07.2014 року сума його боргу становила 247009,97 грн. У зв'язку з цим, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Крім того, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 63 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшила та просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 354988,63 грн., а також звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 63 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання порук припиненими. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 078С110110609021, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 180000 грн. за сплатою 18,3% річних та з кінцевим терміном повернення 08.06.2021 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ними були укладені договори поруки № 078С110110609021ПОР/1 та №078С110110609021ПОР/2, згідно яких вони поручились перед банком за виконання [PERSON] обов'язків щодо повернення кредиту та сплаті відсотків. Зазначають, що в розрахунку заборгованості від 01.07.2014 року зазначено, що останній платіж позичальником було здійснено 12.04.2012 року, і оскільки кредитним договором встановлено періодичність сплати платежів, право на пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців банк отримав з моменту несплати позичальником першочергового платежу, тобто в період з 11.05.2012 року по 10.11.2012 року, однак, своє право не реалізував, то вважають, що договори поруки до кредитного договору є припиненими. У зв'язку з чим, просили суд визнати припиненим договори поруки № 078С110110609021/ПОР/2, № 078С110110609021/ПОР/3 від 09.06.2011 року, укладені між банком та ними. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив визнати припиненими правовідносини за договором поруки 078С110110609021/ПОР/2, № 078С110110609021/ПОР/3 від 09.06.2011 року, укладені між банком та [PERSON] і [PERSON] Ухвалою суду від 01.07.2016 року вказані позовні заяви об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Крім того, просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання порук припиненими. Представник відповідачів в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання порук припиненими, а також просив відмовити в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення, а позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.06.2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 078С110110609021, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 180000 грн. за сплатою 18,3% річних та з кінцевим терміном повернення 08.06.2021 року (а.с. ). Згідно п. 1.1.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2011 та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 08 червня 2021 (включно), на умовах визначених цим договором. Додатком до п.1.1.1 передбачено, що погашення кредиту буде здійснюватися в наступному порядку до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2011 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту 08 червня 2021 (включно), на умовах, визначених цим договором (а.с. ) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. У зв'язку з цим, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та з [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки № 078С110110609021ПОР/1, №078С110110609021ПОР/2, №078С110110609021ПОР/3 (а.с. 12-17), за яким поручителі зобов'язувалися перед кредитором за виконання зобов'язань щодо погашення кредиту відповідачем [PERSON] (а.с. ) Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 08 червня 2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Разом з тим, як слідує із представленого розрахунку, 12.04.2012 року боржником було сплачено останній платіж , а в подальшому проплати не проводились. Таким чином, саме з цього часу слід обраховувати встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя для виконання відповідної частини основного зобов'язання щодо повернення коштів. Наведене стверджується й правовою позицією Верховного Суду України від 17.09.2014 року, справа №6-53цс 14, з якої слідує, що закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення поруки за договорами поруки підлягає до задоволення. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 18.08.2016 року за кредитним договором становить 354988,63 грн., з яких: 162821,77 грн. - заборгованість за кредитом, 108033,29 грн. - відсотки, 28222,11 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 39440,64 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 6789,55 грн. - розмір інфляційних втрат за кредитом, 9681,27 грн. - розмір інфляційних втрат за відсотками (а.с. ). Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» встановленої в судовому засіданні суму заборгованості. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та майновим поручителем [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру загальною площею 63 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-20), а також був укладений договір поруки №078С110110609021ПОР/3 (а.с. ) Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобов'язань по кредитному договору. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до п. 6 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У відповідності до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Отже, за таких обставин, зважаючи, що суду не представлено доказів щодо оцінки предмету іпотеки, а його вартість визначена в договорі іпотеки станом на 09.06.2011 року не може слугувати тим доказом, який би свідчив про це на час ухвалення рішення, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для звернення стягнення на вказану нерухомість. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до задоволення не підлягає. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути по 243,60 грн. сплаченого судового збору кожному. Крім того, з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 6890,00 грн. судового збору по задоволеній вимозі про стягнення боргу. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial