Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування вимог вказує, що 22.08.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № НМК0АЕ00000112 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 11 975,54 доларів США на придбання транспортного засобу. Згідно договору поруки № НМК0АЕ00000112 віл 22.08.2008 року відповідач [PERSON] поручилася перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору. Згдіно п.6 договору поруки поручитель зобов»язаний виконати зобов»язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п»яти календарних днів з моменту її отримання. За даними реєстру відправлень претензій, письмову вимогу до відповідача було направлено 01.12.2014 року і поручителем виконана не була. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 23 766,72 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 357 945,63 грн за кредитним договором № НМК0АЕ00000112 від 22.08.2008 року. В суді представник позивача позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача в суді позов не визнала, заперечила проти його задоволення в зв»язку з спливом строків давності на реалізацію банком свого права на звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості по кредитному договору з поручителя. В обгрунутвання заперечень вказує, що відповідно до умов договору поруки № НМК0АЕ00000112 від 22.08.2008 року сторони визначили строк дії поруки з 22 вересня 2008 року по 21 серпня 2009 року.Погашення за кредитним договором здійснюється у строки згідно Графіку погашення кредиту, який є додатком № 2 до кредитного договору і банком не складався. Крім того 27 листопада 2008 року настала подія дефолту, яка визначена п.12.1 кредитного договору, наслідком якої стало вилучення у позичальником предмету застави - автомобіля, що підтверджується актом прийму автомобіля позичальника від 22.01.2009 року, а тому погоджений сторонами 5-річний строк позовної давності для звернення з позовом до суду сплив 22 січня 2014 року. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 20.12.2011 року у справі № 2-2091/11 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2008 року встановлено, що за кредитним договором № НМК0АЕ00000112 виникла подія дефолту, яка не була усунута позичальником на вимогу банку, внаслідок чого настав термін виконання зобов»язань за кредитом в повному обсязі. Звертаючись з позовом до позичальника у 2011 році про дострокове повернення кредиту та визначаючи розмір заборгованості станом на 8 квітня 2011 року, вважає, що з 08 квітня 2011 року у банку виникло право на позов до поручителя, який закінчився в квітні 2014 року. Крім того банком пропущена позовна давність про стягнення неустойки за кредитним договором. Просить застосувати строки давності і в задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача понесені судові витрати. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № НМК0АЕ00000112, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 11 975,54 доларів США на термін до 21.08.2013 року із сплатою 17,04% річних за користування ними, а [PERSON] зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов»язання за кредитним договором. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 20 грудня 2011 року з позичальника [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість , яка утворилась станом на 08.04.2011 року в розмірі 8 841,01 доларів США в тому числі 4648, 27 доларів США заборгованість за кредитом, 1636,85 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 785,71 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1319,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язаннь за договором, штрафи 31,41 доларів США та 419,51 доларів США. 22.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов»язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. 05.12.2014 року ПАТ КБ звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № НМК0АЕ00000112 від 22.08.2008 року, яка утворилась станом на 25.11.2014 року в розмірі 23 766,72 доларів США в тому числі 4710,01доларів США - заборгованість за кредитом. 3076,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1205,90 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 13 626,27 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи - 16,60 доларів США та 1130,96 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки № НМК0АЕ00000112, вбачається, що [PERSON] поручилась за належне виконання [PERSON] зобов»язань по поверненню кредиту в сумі 11 975,54 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% в місяць, сплати винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих коштів, сплати пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки, але неменше 1 гривні у строк з 22 серпня 2008 року по 21 серпня 2009 року включно. Тобто сторони по договору поруки погодили інший строк дії поруки, ніж строк виконання основного зобов»язання згідно кредитного договору№ НМК0АЕ00000112, який визначений 21 серпня 2013 року. Відповідно ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановленого договором поруки. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що визначення строку дії поруки, який відмінній від строку виконання основного зобов»язання згідно кредитного договору є помилкою банку, що суд оцінює критично, оскільки ніяких дій направлених на зміну умов договору поруки банком не приймалось.. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Якщо договір поруки припинився, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов»язки за цим договором слід вважати припиненими. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14, постанові №6-170цс14 від 17 вересня 2014 року, які у силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування. З урахуванням наведеного в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити. Відповідно ст.. 79 ЦПК України судовці витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. Згідно п.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом цивільної справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду. Згідно ст.. 85 ЦПК України витрати, пов»язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем були понесені витрати добові в сумі 974,40 грн та транспортні витрати в сумі 5175,60 грн. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України, з урахуванням вимог ст. 85 ЦПК України суд вважає, що позивача слід стягнути на користь відповідача судові витрати , пов»язані з явко. Її представника до суду в розмірі 974,40 грн.

Outcome: approved