Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

\~\~\~\~ ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат»\~ звернулось до суду з позовом до відповідачів\~ про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, в якому вказало, що\~ згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі повинно своєчасно, щомісячно оплачувати рахунки за теплопостачання. Однак відповідачі вказані обов'язок не виконували, що призвело до утворення заборгованості, яка за період з 01.02.2007 року по 01.10.2014 року становить 28\~022,58грн.. Просило суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню у зазначеному розмірі та понесені ним судові витрати у розмірі 243грн. 60коп.\~\~ 21.03.2017 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в якій вказав, що у звязку з частковою оплатою заборгованості за теплопостачання просить суд зменшити суму боргу за період з 01.02.2007 року по 01.10.2014 року за спожиті послуги з теплопостачання до 25\~493,01 грн. \~\~\~\~ У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.\~ Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнала частково, та суду пояснила, що позивач просить стягнути заборгованість, яка склалась за час з 01.02.2007 до 01.10.2014, та вважала, що боржник ([PERSON]О.), уклавши з позивачем договір реструктуризації заборгованості за теплопостачання від 22.09.2011 р., повністю визнає заборгованість перед стягувачем (позивачем) у сумі 12428,08 грн. станом на 01.09.2011 р.. Зауважила, що у вказаному договорі зазначена сума за більший період, ніж встановлені законодавством строки позовної давності, сплата суми заборгованості в липні 2013 року не є підставою переривання строку позовної давності щодо цієї заборгованості, оскільки це був поточний платіж. Під час укладання договору реструктуризації, строк в межах позовної давності складав - з вересня 2008 року по вересень 2011 року. Отже, стягнення заборгованості, яка виникла в межах строку позовної давності до вересня 2011 року (включно), позивач мав право заявляти до вересня 2014 року, але звернувся до суду лише 14.11.2014, чим знову пропустив строк позовної давності. З заявою про видачу судового наказу позивач звернувся до суду 14.11.2014, тому сума заборгованості, яка може бути стягнута з відповідачів в межах позовної давності-з 14.11.2011 до 14.11.2014, складає 15102,06 грн. У звязку з вищезазначеним, враховуючи, що відповідач заявляє про застосування позовної давності та погоджується з частиною заявленого боргу - 13574,08 грн. (за період з 14.11.2011 до 14.11.2014 та за вирахуванням вже стягнутої суми 1529,57 грн.). \~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Згідно зі ст.67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно і повністю, щомісяця вносити плату за комунальні послуги, к яким відносяться послуги по теплопостачанню. \~\~\~\~\~ Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, оплата за відпущену і спожиту теплову енергію повинна виконуватися відповідачем своєчасно та в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі мешкають в квартирі № 17в будинку № 12 по вул. Горького в\~ м. Часів Ярі, має заборгованість за теплопостачання за період з 01.02.2007 року по 01.10.2014 року становить 25\~493,01 грн., яка на теперішній час не погашена. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України \~\~загальна позовна давність встановлюється\~тривалістю у три роки. За ч.3,ч.4\~ст. 267 ЦК України \~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з квитанцією про оплату за комунальні послуги, відповідач [PERSON] внесла оплату за комунальні послуги в липні 2013 року. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за теплову енергію за період з 01.10.2010 року по 01.10.2014 року в розмірі 16458,25 грн., а в частині вимог за період з 01.02.2007 року по 01.04.2010 року у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Посилання представника відповідача на те, що сплачуючи суму 240 грн. у липні 2013 року строки позовної давності не перериваються, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки поточні платежі сплачуються за надані послуги на час опалювального періоду, а як було встановлено в судовому засіданні, опалювальний період з жовтня 2012 по квітень 2013 рік. Даний факт в судовому засіданні представник відповідача не заперечувала, а тому суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності з моменту внесення [PERSON] оплати за липень 2013 року. Щодо пояснень представника відповідача на врахування строків позовної давності з оглядом на існування договору реструктуризації заборгованості від 22.09.2011 року станом на 01.09.2011 року, який укладено на період до 01.09.2016 року, суд вважає, що існування даного договору лише підтверджує визнання боргу [PERSON] станом на час укладення договору 22.09.2011 року та є способом досудового вирішення спору. За таких обставин суд вважає необхідним позов задовольнити частково. \~\~ \~\~\~ Згідно зі ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позовних вимог, суд, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial