Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.03.2013 року в сумі 44972,43 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.03.2013 року відповідач по справі підписав анкету-заяву, згідно якої отримав платіжну картку, відповідно якої йому надано кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 28.02.2018 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 44972,43 гривень. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Фрашко Т.В. позовні вимоги підтримала та надала до суду відзив на позовну заяву з додатками (а.с.100-109). При цьому суду пояснила, що за час перебування відповідача в зоні АТО штрафні санкції та відсотки банком йому були списані. Позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовних вимог не визнав, посилаючись на відзив на позовну заяву (а.с.73-74). Суду пояснив, що позивач станом на час розгляду справи погасив всю заборгованість за кредитним договором від 04.03.2013 року, хоча доказів цього не має. Згоден з позицією представника позивача щодо списання банком штрафних санкцій та відсотків за час перебування відповідача в зоні АТО. Із наданого відзиву підтримує лише позицію про застосування судом строків позовної давності щодо стягнення штрафів та пені. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 04.03.2013 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» , підписав анкету-заяву, згідно якої отримав платіжну картку, відповідно якої йому надано кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (копія анкети-заяви від 04.03.2013 року - а.с. 9). На виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 28.02.2018 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 44972,43 гривень, яка складається з: 8987,37 грн. - заборгованість за кредитом; 31371,74 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1995,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 2117,74 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.02.2018 року (а.с.7-8). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язався вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правого зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання ( ст.510 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку боржник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.. та 2.1.1.12.10 правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за договором. Таким чином, зі змісту наведених правових норм та матеріалів справи вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, що підтверджено належними доказами. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). У разі неналежного виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а строк погашення кредиту в повному обсязі обчислюється з останнього дня місяця, вказаного на картці. Правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14) закріплено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як встановлено судом, відповідачу [PERSON] було видано кредитні картки № [NUMBER], № [NUMBER] та № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до 08.2019 року. Таким чином кредитна картка, якою користується відповідач, дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Таким чином, суд вважає, що перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі за кредитним договором від 04.03.2013 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] починається зі спливом останнього дня місяця дії картки № [NUMBER], тобто після 08.2019 року, а тому вважає, що строк позовної давності у відповідності ст.ст. 257, 258 ЦК України не закінчився і відхиляє клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності щодо штрафів та пені. З огляду на викладене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, зокрема стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.03.2013 року в сумі 44972,43 гривень. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1762 гривні судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved