Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 12031,41 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.10.2015 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 13833,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач істотно порушує кредитні зобов'язання, просить стягнути заборгованість в сумі 12031,41 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. 14 грудня 2017 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.39). Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с.50-51). Будь-яких заяв, клопотань зі сторони відповідача на адресу Корольовського районного суду м. Житомира не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. 19.10.2015 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н (відповідачем заповнено відповідну заяву) (а.с. 5, 6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір. Пунктом 2 .1 даного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 13833,79 грн. на термін 36 місяців, з 19.10.2015 року по 31.10.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в сумі 13833,79 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту вказані в заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти в сумі 501,89 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2018 року. Відповідно до пункту 2.2 даного договору слідує, що згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником термінів погашення заборгованості вказаної в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, по зобовязанню, термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення заборгованості по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник виплачує банку штраф в розмірі 1966,51 грн. Відповідно до пункту 2.5 договору позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і правил. Згідно п. 2.8. даного договору при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день просрочки. Пунктом 2.9 договору, відсоткова ставка по кредиту може змінюватися в залежності від облікової ставки НБУ або в інших випадках, у відповідності з Умовами та правилами. Так, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, зобовязання належним чином не виконує. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1-2 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.10.2015 року, який наданий позивачем, станом на 14.11.2017 року заборгованість [PERSON] становить 12031,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7730,89 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 805,01 грн., заборгованість за пенею та комісією 1546,15 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 1949,36 грн. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобовязання та ухиляється від їх виконання, внаслідок чого, утворилась заборгованість. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 12031,41 грн. Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved