Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) про стягнення заборгованості у розмірі 54542,42 грн. за кредитним договором б/н від 18.10.2011, яка складається з наступного: 1337,27 грн. заборгованість за кредитом; 45746,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4385,63 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2573,45 грн. штраф (процентна складова); стягнення судових витрат у розмірі 1762,00 грн. Підставою звернення до суду є стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 18.10.2011 [PERSON] підписала анкету-заяву, чим підтвердила, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена і згодна, що засвідчила своїм підписом. Ознайомившись з Умовами та правилами, відповідач просила оформити на її ім'я картку «Універсальна 55 днів». Відповідач, користуючись кредитними коштами, періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 12.06.2014 року. Відповідач порушила зобов'язання за договором, у зв'язку з чим у неї станом на 31.12.2017 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 54542,42 грн. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2018 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що 18.10.2011 [PERSON] підписала анкету-заяву, чим підтвердила, що зазначена заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена і згодна, що засвідчила своїм підписом. Ознайомившись з Умовами та правилами, відповідач просила оформити на її ім'я картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Згідно з указаною заявою їй було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні останній для ознайомлення в письмовому вигляді та розміщенні на сайті ПриватБанку. Даних про те, що відповідач приєднується до даних Умов і Правил не в повному обсязі заява не містить. У заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалася регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Наявні в матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг були затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Відповідач, користуючись кредитними коштами, періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 14.06.2014. Підписавши 18.10.2011 анкету-заяву, [PERSON] надала свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надала. Згідно з п. 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві. Відповідно до п. 2.1.1.2.12. після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну дії банком випускається картка на новий термін. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг). Проте відповідач не дотримується встановлених вказаним договором термінів повернення кредиту та внесення плати за користування кредитними коштами. Пунктом 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно з п. 2.1.1.12.11 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх грошових обов'язків за договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України а/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника боргових зобов'язань та інших обов'язків за договором. Відповідач порушив зобов'язання за договором, у зв'язку з чим у неї станом на 31.12.2017, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 54 542,42 грн. у тому числі: 1337,27 грн. заборгованість за кредитом; 45 746,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4385,63 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2573,45 грн. штраф (процентна складова). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (стаття 11 ЦК України). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Згідно з статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Таким чином, у силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1762,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved