Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач 01.08.2016 р. звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 14.03.2012 р. між ним та [PERSON], яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своїх дітей [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору відповідачі передали йому у власність належну їм на праві власності 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0651, а він прийняв та оплатив дану 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Станом на дату укладання договору співвласниками зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями були відповідачі, а також [PERSON] та [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташований будинок площею, 0,0651 га до 14.03.2012 р. перебувала у комунальній власності територіальної громади міста Суми, не була приватизованою і у приватній власності будь - яких осіб не знаходилася, у Державному земельному кадастрі України був зареєстрований кадастровий номер на земельну ділянку [NUMBER]. 06.11.2013 р. стало відомо, що 28.03.2012 р. Сумська міська рада прийняла рішення №1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», відповідно до якого земельна ділянка передається у спільну часткову власність (для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд) [PERSON] у розмірі 1/3 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, [PERSON] у розмірі 1/3 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, [PERSON] у розмірі 1/9 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, [PERSON] у розмірі 1/9 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, [PERSON] у розмірі 1/9 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі. 06.11.2013 р. Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Вважає, що рішення у частині передачі права власності на земельну ділянку відповідачам та свідоцтво про право власності на нерухоме майно у частині визнання та реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачами є незаконними та повинні бути визнані недійсними. Підставою для прийняття рішення Сумською міською радою та для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно було відповідне звернення [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] і [PERSON] до Сумської міської ради, з метою приватизувати земельну ділянку саме з тих підстав, що на земельній ділянці знаходиться будинок, який перебував у їх співвласності. Зазначає, що разом з укладанням з ним договору 14.03.2012 р. відповідачі втратили право власності на 1/3 будинку та разом з цим втратили і правові підстави на отримання від Сумської міської ради безоплатно у власність відповідної частини земельної ділянки. Просив суд: 1) визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», у частині слів в рядку 19 Додатку 2 до вказаного Рішення: № з/п 19; прізвище ім'я, по батькові - [PERSON] [PERSON], [PERSON]; адреса земельної ділянки - [ADDRESS]; площа за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площа згідно з обміром (фактична), га - 0,0651; передається у власність відповідно до розміру ідеальної частини, га 1/9 від 0,0651 кожному; 2) визнати недійним (тобто таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності) Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], Індексний номер 12291448, видане 06.11.2013 р. Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - [PERSON], у розмірі частки 1/9 власник - [PERSON], у розмірі частки 1/9 - [PERSON]; 3) скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/9, 1/9 та 1/9 частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], поведену на підставі свідоцтва. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Пояснив, що про реєстрацію права власності на земельну ділянку на відповідачів після укладення з ними договору купівлі-продажу частини будинку дізнався в листопаді 2013 року, до серпня 2016 р. чекав від відповідача вчинення дій по усуненню порушеного права. У період з 14.03.2012 р. по 06.11.2013 р. не міг передбачити, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми вчинить дії з приватизації 1/3 земельної ділянки. Зазначав, що ніколи не реалізовував право на приватизацію нерухомого майна, в тому числі землі. Просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про наявність рішення Сумської міської ради №1344-МР та Свідоцтва про право власності на земельну ділянку дізнався від співвласника будинку - [PERSON] У 2011-2013 р. перебував у важкому моральному та фізичному стані через значні навантаження, пов'язані із хворобами, у жовтні 2013 р. втратив батька, працював, займався вихованням сина. Набувши право власності на частину будинку набув право і на земельну ділянку, мав намір її приватизувати. Відповідач разом з неповнолітніми дітьми не будучи співвласниками частини домоволодіння безпідставно у листопаді 2013 р. зареєстрували за собою право власності на земельну ділянку на якій розташовано належне йому нерухоме майно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов за наведених у ньому підстав підтримала і просила задовольнити. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] (який під час судового розгляду досяг повноліття) у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи. Згідно наданих письмових заперечень (Т. 1 а.с. 111) відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що твердження позивачем про порушення його прав є надуманим. Вона разом з неповнолітніми дітьми є законними співвласниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], право власності набуто у законному порядку при реалізації права на приватизацію, на якій розташована частина житлового будинку успадкованого після смерті чоловіка і батька дітей. Звернення про приватизацію земельної ділянки було раніше, чим відбулася угода з позивачем. Ці обставини були відомі позивачу та його представнику [PERSON], які сприяли у вирішенні питання приватизації нею земельної ділянки. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку перебувають у позивача та його представника, який був її представником на підставі довіреності. Затримка Сумської міської ради в оформленні приватизації не позбавляє її разом з дітьми права на приватизацію земельної ділянки. Вказує, що позивач без здійснення справедливої оплати намагається забрати у неї та її дітей земельну ділянку. У судовому засіданні представник [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] - [PERSON] (Т. 1 а.с. 142 - 144) позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Зазначав, що момент укладення договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку між сторонами визначається датою його реєстрації - 29.03.2012 р. Станом на дату оскаржуваного рішення Сумської міської ради - 28.03.2012 р. відповідачі були належними власниками 1/3 частини житлового будинку, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача. Позивачем був пропущений строк позовної давності, який просив застосувати. Представник позивача [PERSON] за зверненням [PERSON] займався питанням приватизації земельної ділянки стосовно родини відповідача та [PERSON], який є його тестем, що свідчить про обізнаність про оскаржуване ним рішення (Т. 1 а.с. 194). У судовому засіданні представник Сумської міської ради Парфененко М.С. позов не визнав в частині скасування рішення ради. Зазначив, що після вчинення договору купівлі-продажу будинку позивачу необхідно було звернутися до Сумської міської ради для внесення змін до оскаржуваного рішення, оскільки [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми не були власниками нерухомого майна та земельної ділянки. Оскільки позивач не звернувся, а право власності на земельну ділянку вже зареєстровано за відповідачами, самостійно внести зміни до рішення рада не може. У скасуванні рішення Сумської міської ради просив відмовити, а в іншій частині покладався на розсуд суду. Аналогічні заперечення викладенні у письмових запереченнях на позовну заяву Сумської міської ради (Т. 1 а.с. 61). У судове засідання відповідач Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради свого представника повторно не направив, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. У судовому засіданні третя особа - [PERSON] позов свого чоловіка [PERSON] підтримала. Пояснила, що відповідач [PERSON] разом з дітьми успадкували 1/3 частину будинку по [ADDRESS] після смерті чоловіка та батька - [PERSON], якій їй був троюрідним братом. Зазначену частину будинку придбав її чоловік - [PERSON] У 2012 році був конфлікт між [PERSON] та її свекром [PERSON] Вважає, що [PERSON] разом зі своїми дітьми не мала законних підстав приватизувати 1/3 частину земельної ділянки, на якій розташований будинок, власником якого став її чоловік за договором від 14.03.2012 р. Вони разом з чоловіком виконали всі вимоги відповідача, компенсували продану частину будинку разом з земельною ділянкою - квартирою і жодних претензій до 19.10.2016 р. у неї не було. Знає, що чоловік збирався приватизувати земельну ділянку у 2012 - 2013 роках, від її батька [PERSON] стало відомо про приватизацію частини земельної ділянки на відповідача разом з неповнолітніми дітьми. У судовому засіданні третя особа - [PERSON] позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Зазначав, що не згоден, щоб його онуків [PERSON] і [PERSON] позбавили права власності на земельну ділянку. Вважає, що [PERSON] повинен викупити 1/3 частину спірної земельної ділянки, оскільки він придбав тільки частину будинку, а земля не була предметом договору. Оформленням всіх документів щодо земельної ділянки займався адвокат [PERSON] під керуванням [PERSON] Задоволення позову призведе до порушення прав його онуків. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до наданих заперечень (Т. 2 а.с. 133) позовні вимоги вважає обґрунтованими. Вказує, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з березня 2012 р. не є співвласниками будинку, тому з березня 2012 р. приватизувати частину земельної ділянки під будинком права не мають. Йому відомо, що у 2011 - 2012 роках [PERSON] ні підготовкою купівлі-продажу будинку, ні земельним питанням (присвоєнням кадастрового номеру) особисто не займалася, доручила юристам - [PERSON] та/або [PERSON] У листопаді 2013 р. коли йому стало відомо, що разом з ним та [PERSON] співвласниками земельної ділянки стали [PERSON] разом з дітьми, а не [PERSON], він повідомив останнього, який перебував у важкому морально-психологічному стані через смерть батька у жовтні 2013 р. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Відповідно до заяви, в.о. начальника служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Максименко Н.В. просила розглянути справу без участі представника, позовні вимоги не підтримує, оскільки їх задоволення може призвести до порушення права дітей на житло (Т. 2 а.с. 111). Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини. 14.03.2012 р. [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах себе особисто та від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони (продавці) та [PERSON] з другої сторони (покупець) уклали Договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) частини житлового будинку (далі - Договір), який був посвідчений Матус Н.М., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 331 (Т. 1 а.с. 8 - 9). За умовами Договору продавці передали 1/3 (одну третю) частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташована на земельній ділянці право власності чи користування на яку за продавцями не зареєстроване, загальною площею 0,0651 га, кадастровий номер [NUMBER], у власність покупця, а покупець прийняв 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та сплачує за неї обговорену грошову суму. Ця 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями належить продавцям на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Сумською районною державною нотаріальною конторою 17.04.2008 р. за реєстровими № 1-1534, № 1-1536, № 1-538, зареєстрованих в КП «Сумське БТІ» в книзі № 148. Відповідно до реєстраційного напису право власності за вищевказаним договором купівлі - продажу зареєстровано за [PERSON] 29.03.2012 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно листа приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Матус Н.М. від 27.04.2017 р., при посвідченні вищенаведеного договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку на виконання вимог п. 6 ст. 120 ЗК України нею було витребувано довідку із землевпорядної організації з інформацією про кадастровий номер та площу земельної ділянки. Відповідно до Довідки Сумського державного підприємства «Сумигеодезкартографія» від 27.01.2012 р. підприємство виконує роботи із складання технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], площа земельної ділянки 0,0651 га, кадастровий номер [NUMBER] (Т. 2 а.с. 1,2). Згідно повідомлень Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 15.08.2013 р. право власності та право користування на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зареєстровано (Т. 1 а.с. 11 - 13). 28.03.2012 р. Сумською міською радою VI скликання XVII сесії прийнято рішення «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», яким передано у спільну часткову, спільну сумісну власність (оренду) земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд громадянам, яким належать житлові будинки на праві спільної часткової власності згідно з додатком 2. Для співвласників цих об'єктів розмір земельних ділянок визначається пропорційно до розміру їх часток у праві спільної власності на будинок, будівлю, споруду (Т. 1 а.с. 14). Додаток 2 до Рішення містить Список громадян, яким передаються у спільну часткову, спільну сумісну власність (оренду) земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд громадянам у пункті 19 якого вказано, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передано земельну ділянку по [ADDRESS], площею за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площею згідно з обміром (фактична), га - 0,0651; передано у власність відповідно до розміру ідеальної частини, га -[PERSON] та [PERSON] по 1/3 від 0,0651 кожному, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/9 від 0,0651 кожному (Т. 1 а.с. 15 - 18). Право власності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на частину земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.11.2013 р. та Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого об'єкт нерухомого майна -земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га належить на праві приватної спільної часткової власності: розмір частки 1/9 - [PERSON], розмір частки 1/9 - [PERSON], розмір частки 1/9 - [PERSON], розмір частки 1/3 - [PERSON], розмір частки 1/3 - [PERSON] (Т. 1 а.с. 19 - 21). [PERSON] та [PERSON] свої частки у будинку [ADDRESS] (оренди) частки нерухомого майна передали у найм Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Техногерм» в особі директора [PERSON] (позивача) (Т. 1 а.с. 92 - 95). 15.07.2011 р. [PERSON] на виконання усного договору доручення видала Довіреність на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на представництво її інтересів з усіма необхідними повноваженнями в органах земельних ресурсів, а також в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань, пов'язаних з реєстрацією права власності на об'єкти нерухомого майна на її ім'я та на ім'я її малолітніх дітей. Вказана довіреність посвідчена Матус Н.М., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстрована у реєстрі за № 341 (Т. 1 а.с. 112). З реєстраційної справи № 205893159101 на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку на підставі вказаної довіреності від імені [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] зверталася [PERSON] (Т. 1 а.с. 176 - 192). Згідно повідомлення Сумської міської ради рішень про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] не приймалось (Т. 1 а.с. 225). За клопотанням відповідача [PERSON] та її представника було допитано свідків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2010 р. три роки працювала юрисконсультом у юридичній фірмі «Аврора», директором якої був [PERSON] Вона займалася підготовкою документів по приватизації земельної ділянки [PERSON] за довіреністю, у якій вказані всі працівники фірми і посвідченою нотаріусом, з яким працювала фірма. Вона готувала документи, сплачувала за квитанціями за послуги, зверталася у реєстраційну службу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює бухгалтером ТОВ «Техногерм», директором якого є позивач [PERSON], будинок у якому розташоване товариство по [ADDRESS] належав трьом власникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер. Будинок орендували під офіс, а власникам сплачували за найм. У ТОВ «Техногерм» та юридичної фірми «Аврора» договірних відносин не було, [PERSON] він особисто знає по юридичним питанням. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з квітня 2011 р. по листопада - грудень 2011 р. під час навчання працювала в юридичній фірмі «Аврора», директором якої був [PERSON], клієнтом був [PERSON] Вона займалася реєстрацією фізичних осіб - підприємців. Приватизацією землі займалася [PERSON], про це знає зі слів [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала у 2011 році у юридичній фірмі «Аврора», директором якої був [PERSON] Клієнтами фірми була [PERSON], якій оформлювали земельну ділянку. До 30.07.2011 р. у неї паспорт був на прізвище [PERSON]. Особисто вона з [PERSON] не знайома і її справами не займалася. Земельними питаннями у фірмі займалася [PERSON]. Земельні питання потребують бігати по інстанціям, стояти в чергах, а директор такими справами не займався. У довіреності вона могла бути вказана, як і інші працівники, щоб у разі необхідності підмінити. За вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Згідно вимог ч.ч. 1,4 ст.132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди про перехід права власності на земельну ділянку підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до пункту «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Окрім того, частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України. За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Зазначені правові позиції викладені Верховним Судом України у постановах від 13.04.2016 р. у справі № 6-253цс16 та від 12.10.2016 р. у справі за № 6-2099цс16. Принцип цілісності об'єкту нерухомого майна із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема така позиція викладена у рішенні по справі «Магеррамов проти Азербайджану» (заява №5046/07) від 30.03.2017 р. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, по [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу, вчиненого 14.03.2012 р. з [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах себе особисто та від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] - 29.03.2012 р., тобто в день його державної реєстрації. На момент вчинення правочину, частина домоволодіння знаходилася на земельній ділянці право власності чи користування на яку за продавцями не зареєстроване, загальною площею 0,0651 га, кадастровий номер [NUMBER], а тому набув право користування відповідною частиною земельної ділянки, на тих самих умовах, на яких воно належало продавцю - [PERSON] разом малолітніми дітьми. Інших умов не було передбачено у договорі відчуження нерухомості. Так, станом на 29.03.2012 р. - на день реєстрації правочину, Сумською міською радою прийнято рішення «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам» від 28.03.2012 р., яким у спільну часткову власність відповідачам передано земельну ділянку по [ADDRESS], відповідно до розміру ідеальної частини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/9 від 0,0651 га кожному. Однак, право власності на зазначену частину земельної ділянки за [PERSON], [PERSON], [PERSON] ні на день вчинення правочину по відчуженню нерухомого майна, ні на момент реєстрації цього правочину зареєстровано не було. З огляду на положення ч. 1 ст. 120 п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України та ст. 377 ЦК України у момент набуття [PERSON] права власності на 1/3 частину будинку з надвірними будівлями у [PERSON], [PERSON], [PERSON] припинилося право користування земельною ділянкою на якій це нерухоме майно розташовано. На момент державної реєстрації права власності за відповідачами на частину земельної ділянки, [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були власниками частини домоволодіння по [ADDRESS], а тому були відсутні правові підстави для реєстрації за ними права власності на земельну ділянку. Зазначенні обставини вказують на порушення прав позивача, оскільки 06.11.2013 р. право власності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] було зареєстровано Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], Індексний номер 12291448. Правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - [PERSON], у розмірі частки 1/9 власник - [PERSON], у розмірі частки 1/9 - [PERSON] видано на підставі рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам». Видача Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, державна реєстрація свідоцтва та рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР порушують право позивача, який набувши право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями набув право користування тією частиною земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщене та частиною земельної ділянки необхідної для його обслуговування. Згідно зі ст. 152 ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. З огляду на вказану норму права рішення органу місцевого самоврядування може бути визнане недійсним у судовому порядку. Суд вважає необґрунтованими доводи представника Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, що задоволення позовних вимог призведе до порушення права дітей на житло. Так, судом встановлено, що у будинку, який розташований на спірній земельній ділянці відповідач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали, після вчинення правочину купівлі - продажу частини нерухомого майна, останні придбали квартиру (а.с. 195 - 201). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у запереченнях проти позову від 14.02.2017 р. просив застосувати позовну давність і відмовити в позові (Т.1 а.с. 194). У свою чергу позивач [PERSON] подав суду клопотання про поновлення строку позовної давності (Т.1 а.с. 147 - 150). Верховний Суду України у п. 27 постанови Пленуму від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що згідно зі статтею 257 ЦК у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом. Якщо для певних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням права власності на землю чи користування нею, законом встановлено інші строки звернення до суду за вирішенням спору, застосовуються ці строки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Звертаючись з позовом до суду 01.08.2016 р. та письмових поясненнях і заяві про поновлення строку звернення до суду [PERSON] вказував, що про існування оскаржуваного рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. дізнався 06.11.2013 р. Право власності на частину спірної земельної ділянки за [PERSON] та її дітьми - [PERSON], [PERSON] було зареєстровано у державному реєстрі речових прав 06.11.2013 р., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], Індексний номер 12291448, виданим Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області. Оскільки державну реєстрацію право власності [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON] на підставі рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР було проведено 06.11.2013 р., саме з цієї дати в даному випадку починається перебіг позовної давності. Судом також встановлено, що 29.11.2011 р. [PERSON] на виконання усного договору доручення видав Довіреність на [PERSON], [PERSON], [PERSON] на представництво його інтересів та ведення від його імені справи, зокрема у судах всіх інстанцій, в органах державної виконавчої служби, у будь-яких інших органах, в тому числі в центральних та місцевих органах виконавчої влади, в органах місцевого самоврядування, їх структурних підрозділах, в правоохоронних органах строком по 29.11.2014 р. Залежно від обставин представники можуть виконувати надані їм за довіреністю повноваження як спільно, так і окремо (незалежно) один від одного. В останньому випадку представником вважатиметься той, хто фактично виконує передбачене у довіреності. Вказана довіреність посвідчена Матус Н.М., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 822 (Т. 2 а.с. 23). Проте видача вказаної довіреності 29.11.2011 р. [PERSON] та видача 15.07.2011 р. [PERSON] довіреності на представництво їх інтересів одними особами - [PERSON], [PERSON], [PERSON] не може свідчити про те, що позивач [PERSON] був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування. Доказів, на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON], вчинили дії по введенню відповідача [PERSON] в оману, зокрема звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів про вчинення злочину суду не надано. За вимогами ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів на спростування факту того, що позивач був обізнаний про ці обставини раніше ніж 06.11.2013 р. відповідачем [PERSON] та її представником суду не надано. Не доведено належними доказами, що [PERSON] за зверненням [PERSON] займався питанням приватизації спірної земельної ділянки, міг дізнатись від [PERSON], який є його тестем, що свідчить про обізнаність про оскаржуване ним рішення (Т. 1 а.с. 194). За наведених підстав суд приходить до висновку, що 01.08.2016 р. позов подано в межах строку позовної давності, а тому не вбачає підстав для вирішення питання його поновлення. З огляду на встановлені факти та наведені норми матеріального права, проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб - слід визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», у частині передачі земельної ділянки по [ADDRESS], площею за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площею згідно з обміром (фактична), га - 0,0651 у спільну часткову власність відповідно до розміру ідеальної частини: [PERSON] - 1/9 від 0,0651 га, [PERSON] - 1/9 від 0,0651 га, [PERSON] - 1/9 від 0,0651 га.; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], Індексний номер 12291448, видане 06.11.2013 р. Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - [PERSON], у розмірі частки 1/9 власник - [PERSON], у розмірі частки 1/9 - [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/9, 1/9 та 1/9 частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проведену на підставі Свідоцтва.

Outcome: approved