Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач 01.02.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), який уточнювала (а.с.58-60), та остаточно просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON], яка померла 16.04.2011 року. В обґрунтування вимог посилається на наступні обставини. 11.08.1982 року її сестра [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. 10.12.1998 року шлюб між ними був розірваний. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 71 від 06.09.1986 року, затвердженого рішенням виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів № 544/3 від 31.10.1986 року, вони отримали ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу за № 1932, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Ордер був виданий на сімю з двох чоловік: [PERSON] та [PERSON]. На підставі вказаного ордера її сестра [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] вселилася в зазначену квартиру, а 28.07.1987 року вони зареєструвалися у зазначеній квартирі. З моменту формування кооперативу, за згодою [PERSON], членом житлово-будівельного кооперативу була її сестра [PERSON] Після отримання квартири її сестра [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] за спільні кошти погашали наданий на її будівництво банківський кредит і в 1992 році повністю виплатили пайовий внесок за квартиру в сумі 7107,53 крб., що підтверджується довідкою голови ОСББ «Хвиля». У звязку з цим її сестра [PERSON], як член житлово-будівельного кооперативу, на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» набула право власності на зазначену квартиру. Оформити право власності на зазначену квартиру [PERSON] не встигла. 16.04.2011 року вона померла. Перед смертю [PERSON] тяжко хворіла і потребувала сторонньої допомоги. У звязку з цим на початку 2011 року вона-позивач була вимушена переселитися жити за місцем проживання сестри та доглядати за нею, оскільки та була інвалідом І групи. Вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру. Оскільки будівництво квартири здійснювалося за спільні кошти подружжя, її сестра [PERSON] згідно із ст. 60, ч.1 ст.70 СК України, має право на її половину. Власником іншої 1/2 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3171769 від 30.04.2013 року. Вказала, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона-позивач. Інших спадкоємців немає. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити (а.с.61). У судовому засіданні 13.06.2016 року позивач та її представник просили позов задовольнити. Суду пояснили, що позивач зверталась до нотаріуса після смерті сестри з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. Позивач вказала, що інших спадкоємців, крім неї, немає. Від представника відповідача Нікопольської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника, просить прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства (а.с.63,64). Від голови обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвиля» до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.36,52). Третя особа [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.62). У судовому засіданні 13.06.2016 року суду пояснив, що [PERSON] проживав з [PERSON] у спірній квартирі до смерті останньої, але в різних кімнатах. Сестра [PERSON] - [PERSON] проживала в квартирі, так як доглядала за сестрою до її смерті і проживає дотепер там. Він це знає, так як проживає по сусідству. Приблизно через декілька років після смерті дружини [PERSON] звернувся до нього про допомогу щодо догляду за ним, а в 2013 році запропонував оформити договір довічного утримання. Пояснив це тим, що дітей у нього немає. Він доглядав його до смерті і поховав його. На похоронах нікого з родичів [PERSON] не було. Він є власником 1/2 частини спірної квартири на підставі договору довічного утримання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.1216,1217,1218,1220-1222,1261,1268,1269 ЦК України, ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. 16.04.2011 року померла сестра позивача [PERSON] (а.с.5-9,31-33). 03.06.2011 року Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 340/2011 до майна померлої 16.04.2011 року [PERSON] (а.с.47-50), з матеріалів якої вбачається наступне. За життя [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43740607 від 28.04.2016 року (а.с.50). 03.06.2011 року до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] (а.с.48) про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сестри [PERSON] У заяві зазначено, що інших спадкоємців першої черги, передбачених законодавством України, немає. 08.06.2016 року завідувачем Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру (а.с.53). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2013 року (а.с.54) було встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 11.08.1982 року по 10.12.1998 року. Також цим рішенням було встановлено, що 06.09.1986 року на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 71, що затверджено рішенням виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів № 544/3 від 1986 року [PERSON] отримали ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу за № 1932 на квартиру [ADDRESS]. Ордер був виданий на сімю з двох чоловік: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з довідки від 09.02.2016 року, виданої головою ОСББ «Хвиля»[PERSON] (а.с.24), покійна [PERSON] була членом кооперативу, останній пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був внесений, сума паєнагромадження виплачена повністю і складає на 01.12.1992 року 7107,53 крб. Та обставина, що за спірну квартиру подружжям [PERSON] був внесений повністю пайовий внесок, у звязку з чим вони набули право власності на спірну квартиру було встановлено рішенням суду від 06.02.2013 року (а.с.54 на звороті). Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст.16 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сімю України. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2013 року було встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с.54). Вказаним рішенням за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] як частку в спільній сумісній власності. З огляду на це, суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] за життя на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Як вбачається з довідки КП «НМБТІ» № 2776 від 30.12.2015 року (а.с.14), станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 53363916 від 16.02.2016 року (а.с.26), 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 30.04.2013 року, р.№364 (а.с.26,27). Згідно довідки Серія МСЕ-ДНА-01 № 621222, спадкодавець [PERSON] була інвалідом І групи, потребувала стороннього постійного догляду (а.с.15). Як вбачається з Акту про проживання та догляд, складений ОСББ «Хвиля» (а.с.10), [PERSON] з 28.07.1987 року до моменту смерті 16.04.2011 року була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], за якою здійснювала догляд її сестра [PERSON] по вищезазначеній адресі (а.с.10). Після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43740591 від 28.04.2016 року (а.с.49). Інших спадкоємців, крім позивача, судом не виявлено. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її сестри [PERSON], яка померла 16.04.2011 року.

Outcome: approved