Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» як правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі позивач або банк) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору без № від 02.09.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 30.09.2013 року в сумі 26386 грн. 59 коп. , яка складається з наступного : заборгованість за кредитом в сумі 7133 грн. 62 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 17520 грн.28 коп.; штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 1232 грн. 70 коп. (процентна складова) . В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що за вказаним кредитним договором ним було повністю виконано зобов»язання . 17.07.2006 року в рахунок погашення кредиту він сплатив 700 грн, 20.09.2006 року - 500 грн, 13.10.2006 року - 200грн. Останній платіж ним було здійснено 08.04.2008 року в сумі 5778, 29 грн, після цього працівники банку йому повідомили, що він повністю погасив кредит та забрали кредитну картку, тому не розуміє яким чином виникла заборгованість в сумі 26386, 59 грн. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615,617,625, 1054 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02 вересня 2005 року відповідач [PERSON] подав банку заяву на отримання кредитної картки з кредитним лімітом в сумі 5000 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору для розрахунку плати за користування кредитним лімітом на протязі 30 днів з моменту виникнення заборгованості проценти нараховуються за ставкою 0.01% річних , тариф за зняття готівки становить 3% від суми. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти . Періодичність погашення кредитного ліміту та процентів - по закінченню кожного місяця 7 % від суми заборгованості по ліміту (а.с.7). На підтвердження укладення кредитного договору позивач надав Умови і правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача (а.с.8-11). Умови і правила надання банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами. На підтвердження строку дії картки банком не надано жодної інформації (відсутні відомості коли, яка картка і на який строк видана, чи проводилася заміна картки) . Позивач зазначав, що відповідач порушив Правила користування карткою щодо своєчасного погашення процентів за користування кредитом та повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2013 року становить 26386 грн.59 коп. : з них заборгованість за кредитом 7133, 62 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 17520,28 грн., штрафи відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина та 1232,70 грн.- процентна складова, що підтверджується розрахунком (а.с.4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Разом з тим, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. В законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Пункт 9.3 Умов та правил надання банківських послуг визначає, що картка відкрита на невизначений строк, крім випадків, установлених пунктами 9.6, 9.7 Умов договору. У цих пунктах вказано, за яких умов дія картки припиняється та з якого часу у кредитора виникає право на примусове стягнення заборгованості та в якому порядку. Таким чином, зазначення у договорі, що картка відкрита на невизначений строк, не свідчить про те, що він не має строку виконання договору, адже пунктами 9.6, 9.7 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі ненадходження грошових коштів на кредитну карту на погашення заборгованості протягом 3 місяців з часу закінчення строку дії карти банк починає нараховувати комісію за користування рахунком, а при нульовому рахунку на картці на неактивному рахунку картка закривається. Кредитний рахунок також закривається при ненадходженні заробітної плати на карту протягом 6 місяців та дія кредитної картки не продовжується. Розрахунком заборгованості підтверджується, що остання операція по оплаті кредитної заборгованості була здійснена 04.08.2009 року і з цього часу будь-які операції по картковому рахунку не проводяться, за винятком нарахування банком процентів за користування кредитним лімітом. (а.с.4-5). За таких обставин суд приходить до висновку, що у банка виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором 05.08.2009 року. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст.264 ЦК України). Оскільки 04.08.2009 року востаннє було внесено кошти в сумі 6813,79 грн на погашення заборгованості, то право на звернення до суду з позовом виникло у позивача 05.08.2009 року, а з позовом до суду банк звернувся 06.11. 2013 року (а.с.2), тобто банк пропустив строк звернення з позовом до суду. Правова позиція про те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116 цс 13. Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Мета кредиту є істотною умовою кредитного договору, а доказів, що відповідачу видано не споживчий кредит, банк не надав. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. В п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають залишенню по фактично понесеним.

Outcome: dismissed