Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON] 30.08.2007 року було укладено кредитний договір, який складається із заяви від 30.08.2007 р. та Умов надання банківських послуг (далі-Правила), у відповідності до яких відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з зазначеним договором відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісію на умовах, передбачених Договором. Але взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2014 р. за ним виникла заборгованість, яка становить 7 277 грн. 37 коп., з яких: 1 499 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом; 3 228 грн. 59 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом;1964 грн. 93 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 250 грн. - штраф (фіксована частина), 334 грн. 64 коп. - штраф (відсоткова складова). У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача заявлену суму, а також судові витрати. Позивач позов підтримав повністю, справу просить розглянути без участі їх представника. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог застосувавши строк позовної давності у відповідності до вимог ч.4 ст.267 ЦПК України. В послідуючому відповідач та його представник в судове засідання не з'явилисяся, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Оскільки причини неявки суду не повідомили, суд визнає їх неповажними та на підставі ч. 1 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON], відповідача у справі, 30.08.2007 року було укладено кредитний договір, який складається із заяви від 30.08.2007 р. та Правил, згідно з якими відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості на строк дії картки. Відповідно до умов Договору - позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісію на умовах, передбачених Договором. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] на отримання кредиту, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що є складовою частиною кредитного договору, сторони дійшли згоди, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. На виконання умов договору відповідачу було видано платіжну картку зі строком дії по серпень 2011 р. включно. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з наданим банком разрахунку станом на 30.06.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 7 277 грн. 37 коп., яка складається з: 1 499 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом; 3 228 грн. 59 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість по комісії - 1934 грн. 93 коп., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 334 грн. 64 коп. - штраф (відсоткова складова), що свідчить про неналежне виконання позичальником свого зобов'язання щодо повернення кредиту. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Отже початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За змістом ст.ст. 257, 259, 266 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і може бути збільшена за домовленістю сторін, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Пунктом 9.12 Розділу І Правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Пунктом 6.4 Розділу І Правил передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Протягом дії укладеного спірного кредитного договору жодна з його сторін не заявляла про його припинення, а тому дія цього договору була автоматично продовжена на наступні періоди, понад 12 місяців. При цьому судом встановлено, що строк дії кредитної картки - до 01 вересня 2011 року. Таким чином позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та взяв на себе відповідальність за порушення повернення кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до п.3.1.1. Розділу ІІ Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Розділу ІІ Правил установлено, що, після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту в повному обсязі по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу визначено останнім днем місяця вказаного на картці у полі «місяць» (MONTH). У матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач отримувала у ПАТ КБ «ПриватБанк» нову кредитну картку. Таким чином, після закінчення терміну дії картки її не було продовжено Банком на новий строк шляхом надання відповідачу картки з новим строком дії. Разом з тим, строк погашення кредиту в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH) передбачено для інших платіжних карток без встановленого мінімального обов'язкового платежу (п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг) та не стосується сторін у справі. З врахуванням викладеного, перебіг позовної давності за вимогами банку необхідно обчислювати по кожному простроченому платежу, оскільки саме після несплати чергового щомісячного платежу Банк повинен був довідатися про порушення своїх прав. Дана позиція узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13. Зважаючи на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом звернувся 11 серпня 2014 року та просив стягнути заборгованість, яка виникла станом на 30.06.2014 р., тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентами, яка виникла за період з 11 серпня 2011 року по день звернення до суду, тобто в межах позовних вимог за три роки, що передували зверненню до суду. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користуванням кредитом, що нараховані за період до 11 серпня 2011 р. необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач в порушення умов укладеного договору та чинного законодавства взяті на себе зобов'язання виконав не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість яка до цього часу не погашена, то це є підставою для стягнення з нього у примусовому порядку такої заборгованості у загальній сумі 3 126 грн. 35 коп., з яких: 0 грн. (1 499,21 грн.-1 499,21 грн.) - заборгованість за кредитом, 1 551,68 грн. (3 228,59 грн. -1 676,91 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом, 990,03 грн. (1 934,93 грн. - 944,9 грн.) - заборгованість по комісії, 250 грн. штраф (фіксована частина), 334,64 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з частковим задоволенням позову (43%) сплачений позивачем судовий збір в суді першої в сумі 243,60 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем згідно ст.88 ЦПК України з врахуванням пропорційності до задоволених вимог в загальній сумі 104 грн. 75 коп. (243,60 грн.х43%). На підставі викладеного,

Outcome: approved