Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

ПАТ «СК «Універсальна» звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 3 995,79 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.03.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], транспортного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано матеріальну шкоду власнику автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER], ТОВ «ОТП Лізинг». На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER] було застраховано у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 3001/294/020620 від 08.10.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СТ «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АЕ/6343947. Відповідно до звіту незалежного експерта, рахунку фактури, розрахунку страхового відшкодування, на підставі страхового акту № 22106/1 та інших документів ПАТ «СК «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 53 495,79 грн. Платіжним дорученням № 102511 від 25.04.2016 року страхове відшкодування у розмірі 53 495,79 грн. було перераховано на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року було відкрито провадження у справі (а.с. 45). В судове засідання представник позивача не з'явився, представником ПАТ «СК «Універсальна» Карась В.В. до суду подано клопотання, у якому просить розглянути справу за відсутності представника позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надано. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 26 березня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за ТОВ «ОТП Лізинг» (а.с. 11, 12). 08 жовтня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 3001/294/020620, відповідно до умов якого забезпечений транспортний засіб марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], дія договору з 08.10.2015 року по 07.10.2016 року (а.с. 5-9). 01 січня 2016 року між ПАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено додатковий договір № 1 до договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 3001/294/020620 від 08.10.2015 року, відповідно до умов якого сторони домовилися внести до договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 3001/294/020620 від 08.10.2015 року зміни в частині збільшення страхової суми, після чого сума страхового відшкодування становить 429 180,21 грн. (а.с. 10). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а.с. 14). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2016 року встановлено, що [PERSON], 04.03.2016 року близько 21 год. 50 хв., керував автомобілем «Пежо» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по пр. Генерала Ватутіна в напрямку б-р. Перова, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER], який в свою чергу внаслідок удару зіткнувся з автобусом «Богдан» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів та завдало матеріальних збитків. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СТ «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АЕ/6343947 (а.с. 39). Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу № 86/03/16 від 16.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER], на момент оцінки складає 59 066,01 грн. (а.с. 18-34). Згідно рахунку № САСТ-503778 ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій» від 05.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» становить 55 641,69 грн. (а.с. 17-17 зв.). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон), до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п. 22.1. ст. 21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до умов Договору страхування ПАТ «СК «Універсальна» на підставі розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № 22106/1 здійснило 25.04.2016 року на користь ТОВ «ОТП Лізинг» виплату страхового відшкодування у розмірі 53 495,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 102511 від 25.04.2016 року (а.с. 36-38). З позовної заяви вбачається, що ТДВ «СТ «Альфа-Гарант» перерахувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 49 500,00 грн. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Відповідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі №6-2587цс15, за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №6-2878цс15, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення, відзив) та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за спричинену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], в сумі 3 995,79 грн. (53 495,79 грн. - 49 500,00 грн.). Відповідно ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 600 грн. 00 коп. (а.с. 3).

Outcome: approved