Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач 02.08.2017 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO], свідоцтва [NUMBER] від 06.05.1998 про право власності на житло, розташоване за адресою [ADDRESS]; встановити факт проживання з [PERSON], померлим [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1990 по [INFO] та визнати за нею право власності на 1/4 частину двохкімнатної квартири № [ADDRESS] розташованої на першому поверсі двоповерхового будинку, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, та на 1/2 сараю з п/д, загальною площею 7,2 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її чоловіку [PERSON], який помер [INFO], за життя, на підставі свідоцтва [NUMBER] від 06.05.1998 про право власності на житло, належала 1/4 частка двохкімнатної квартири [ADDRESS] Однак, у вказаному свідоцтві невірно вказано прізвище останнього «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Після смерті чоловіка [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом їй було відмовлено, оскільки останньою не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та запропоновано звернутися до суду. Так, позивач зазначала, що з 1990 року і до смерті [PERSON], [INFO], вона перебувала з останнім у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, ставилися один до одного як подружжя. Оскільки, у свідоцтві про право власності на житло допущено помилку в написанні прізвища співвласника 1/4 частки спірної квартири, а саме вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]», крім того не підтверджено факт проживання з [PERSON], померлим [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, що позбавляє можливості позивача реалізувати своє спадкове право на спірне нерухоме майно та отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримували, просили задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Представник відповідача Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні справи по суті покладався на розсуд суду (а.с.38). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщину на все належне йому за життя майно, у тому числі і на 1/4 частину двохкімнатної квартири [ADDRESS], розташованої на першому поверсі двоповерхового будинку, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, та на 1/2 сараю з п/д, загальною площею 7,2 кв.м. Вказане нерухоме майно на праві приватної спільної сумісної власності належало [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] від 06.05.1998 про право власності на житло, яке видано КСП ім. Шевченка (а.с.11). Іншими власниками цього нерухоме майно згідно вказаного свідоцтва є позивач, [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Постановою ВРУ від 12.05.2016 № 1353-VIII змінено назву села Орджонікідзе на Шевченківське. При дослідженні в судовому засіданні свідоцтва [NUMBER] від 06.05.1998 про право власності на житло, яке видано КСП ім. Шевченка, що засвідчує право власності [PERSON] на частку в нерухомому майні, встановлено, що помилково вказано прізвище співвласника «[PERSON]» замість «[PERSON]» (а.с.11,12). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 25.05.1998 № 15), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Тож, суд дійшов висновку, що у свідоцтві [NUMBER] від 06.05.1998 про право власності на житло, яке видано КСП ім. Шевченка, допущено помилку в написанні прізвища співвласника «[PERSON]» замість «[PERSON]». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, де вказане прізвище «[PERSON]» та збігається ім'я, по-батькові (а.с.12). Таким чином, викладені обставини призвели до виникнення перешкод в здійсненні права власності та подальшій реалізації [PERSON] свого права в силу закону, які можуть бути усунені лише в судовому порядку, адже внести виправлення чи застереження в правовстановлюючий документ у позасудовому порядку є неможливим, оскільки жоден з органів, які здійснювали реєстрацію права власності та видачу документів, не наділений повноваженнями щодо виправлення описок в них. [PERSON], який помер [INFO], за життя заповітів не складав. Після його смерті [INFO] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася позивач [PERSON], заведено спадкову справу № 331/2017, свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчить інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від [INFO]. Окрім позивача з заявою про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. (а.с.40,45,46). Разом з тим, у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та запропоновано звернутися до суду (а.с.49). Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Статтею ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за Законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Той факт, що позивач та [PERSON], який помер [INFO] проживали однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство, піклувалися один за одним, були пов'язані спільним побутом підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], довідкою секретаря виконкому Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20.04.2017 (а.с.8), актом від 11.04.2017 посвідченим секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та підписаним [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Тож, як встановлено при розгляді справи, [PERSON] протягом останніх п'яти років до дня своєї смерті спільно проживав, вів спільне господарство, був пов'язаний спільним побутом та мав взаємні права та обов`язки з [PERSON], тому [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], складали сім'ю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що фактично [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт належності саме [PERSON], який помер [INFO], свідоцтва [NUMBER] від 06.05.1998 про право власності на житло, розташоване за адресою: [ADDRESS] та факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1990 по [INFO], суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved