Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач 03.03.2016 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.1994 року померла матір позивача [PERSON], яка при житті являлася власником будинку з належними до нього господарськими будівлями по вул. № 93 по вул. Зелена в с. Басівка, Пустомитівського району, Львівської області. За життя матір своїм майном не розпорядилася, тому його успадковують спадкоємці за законом, якими являються він син померлої та його батько чоловік померлої, [PERSON], який помер 14.08.1983 року. Він являється єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає, спору щодо спадкового майна не існує. На час відкриття спадщини він проживав разом з матірю, за зазначеною адресою та залишається проживати в будинку до даного часу, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, так як не заявляв про відмову від неї. Але оформити право власності на успадковане майно не може з причин відсутності правовстановлюючих документів на будинок. З цих підстав просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок з приналежними господарськими будівлями. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про те, що позов підтримує та просить справу слухати у його відсутності за наявними у справі доказами. Представник відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність за наявними у справі доказами, в якій зазначив, що при вирішенні справи покладається на суд. Зясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства, суд вважає, що позов слід задовольнити в силу наступного. Встановлено, що [PERSON] постійно проживала в належному їй будинку по вул. Зелена, 93 в с. Басівка, Пустомитівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть серії І СГ № 273220 від 23.08.1994 року, [PERSON] померла 23.08.1994 року в с. Басівка, Пустомитівського району Львівської області у віці 69 років. Згідно даних Технічного паспорту, що виданий 16.02.2016 року, ТзОВ Технічне Бюро «Фаєрмур» на ім»я [PERSON], житловий будинок № 93 по вул. Зелена в с. Басівка Пустомитівського району Львівської області, складається з А-1 житловий будинок, а-1 - веранда, Пг - погріб, а - східці, Б - літня кухня, В - сарай, Г - вбиральня, К -колодязь, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огорожа, № 4 огорожа, Пг погріб, загальною площею 89,5 кв.м., житловою площею 51 1 кв.м., допоміжна площа 29,3 кв.м. Згідно довідки виконкому Годовицько-Басівської сільської ради № 290 від 10.03.2016 року, слідує, що згідно по господарських книг [PERSON], до дня смерті, була власником житлового будинку в с. Басівка, по вул. Зелена, 93. Згідно довідки виконкому Годовицько-Басівської сільської ради № 291 від 10.03.2016 року та № 158 від 09.02.1016 року [PERSON] [INFO] дійсно проживав разом з мамою [PERSON] в с. Басівка, по вул. Зелена, 93 до дня її смерті, вели спільне господарство. Після смерті матері [PERSON] й надалі проживає за даною адресою та користується майном. Згідно свідоцтва про народження та паспорта громадянина України, позивач [PERSON] народився 09.03.1958 в с. Годовиця, Пустомитівського району Львівської області, його матір»ю значиться [PERSON]. Спадщина відкрилась 23.08.1994 року - в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої цього Кодексу ( спадкове право), до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р. (більше шести місяців до 01.01.2004р.), повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка проживала в [INFO] та була власником житлового будинку по вул. вул. Зелена 93, померла 23.08.1994 року, спадщину якої, як спадкоємець за законом прийняв її син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved