Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

ПАТ „ПроКредитБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до рамкової угоди [PERSON] отримала в їх установі кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних на строк 140 місяців. 29.08.2007 року між банком та відповідачем укладено договір про надання траншу №90. 1187FW1.110. Позивач зазначив, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязків за кредитним договором станом на 15.10.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 332 373,99 гривень, з яких: 212 222,50 грн. заборгованість за основним кредитом, 74 265,94 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 921,09 гривень проценти за неправомірне користування кредитом, 43 964,46 гривень-пеня. Виходячи з наведеного, ПАТ «ПроКредитБанк»просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати у вигляді судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитор/ зобовязується надати грошові кошти / кредит / позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ ПроКредитБанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до кредитного договору FW 1.110 від 29.08.2007 року отримала в ПАТ ПроКредитБанк кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних на строк 140 місяців. 29.08.2007 року між банком та відповідачем укладено договір про надання траншу №90. 1187FW1.110. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором 1 із АТ ПроКредитБанк укладено договір поруки з [PERSON] №3141-ДП1 від 29.08.2007 року. (а.с.25). Відповідно до умов кредитних договорів (п.2.1 та п.9.2.2.) [PERSON] зобовязалась здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені договором платежі у порядку визначеному кредитним договором. Відповідно до договіру № 4 про внесення змін до Договору траншу від 02.08.2013 року укладеному між сторонами змільшений строк користування кредитом до 143 місяців,складений новий графік повернення кредиту і сплати процентів (а.с.18-20) Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 15.10.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 332 373,99 гривень, з яких: 212 222,50 грн. заборгованість за основним кредитом, 74 265,94 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 921,09 гривень проценти за неправомірне користування кредитом, 43 964,46 гривень-пеня. (а.с.5-11). [PERSON] 8.07.2015 року №1-2/15/2466 направлялась вимога про повне дострокове погашення кредиту (а.с.21). [PERSON] 08.07.2015 року №1-2/15/2467 направлялась вимога про виконання зобовязання за договором поруки (а.с.23-24). В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частиною 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ ПроКредитБанк, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання рамкової угоди від 29.08.2007 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, тому банком позивачем відповідно до умов кредитного договору було нараховано штраф за порушення зобов'язань за кредитним договором та штраф у фіксованій сумі через необхідність звернення до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29.08.2007 року у сумі 332 373,99 гривень, з яких: 212 222,50 грн. заборгованість за основним кредитом, 74 265,94 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 921,09 гривень проценти за неправомірне користування кредитом, 43 964,46 гривень-пеня Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: partial