Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначає, що Першотравенське МЖКП є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів. Між Першотравенським МЖКП та відповідачами, які проживають за адресою: [ADDRESS] , встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Відповідачі не відмовлялися від споживання послуг у встановленому порядку, але не виконують зобов`язання з оплати. Згідно даних бухгалтерського обліку абонентського відділу Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, сума заборгованості станом на 01 жовтня 2021 року становить 86528,91 грн., з яких: 43206,22 грн. борг за опалення; 166,60 грн. борг по внесках за обслуговування ВКО; 39349,76 грн. борг за централізоване водопостачання та водовідведення; 3806,33 грн. борг за вивезення побутових відходів (ТВП). Відповідачі добровільно відмовляються оплачувати кошти за спожиті комунальні послуги. Послуги були надані Першотравенським МЖКП у повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу підприємства не надходило. Прохали суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Першотравенського міського житлово-комунального підприємства заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 86528,91 гривень, з яких: заборгованість за опалення в розмірі 43206,22 грн.; заборгованість по внесках за обслуговування ВКО в розмірі 166,60 грн.; заборгованість за водопостачання та водовідведення в розмірі 39349,76 грн.; заборгованість за вивезення твердих побутових відходів в розмірі 3806,33 грн. Представник позивача Першотравенського міського житлово-комунального підприємства у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог та вважала їх необґрунтованими. Крім того, прохала суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності у три роки. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково в межах трьох річного строку в розмірі 34744,55 гривень. Також прохала суд врахувати наданий нею відзив та застосувати строк позовної давності у три роки до позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Дійсно, [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] , затрати на утримання та обслуговування вказаного будинку по наданню їм комунальних послуг, а саме: централізованої подачі питної води, централізованого опалення, водовідведення та вивіз ТПВ, несе Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство. Відповідно до розрахунку по абоненту [ADDRESS] , [PERSON] , заборгованість по оплаті комунальних послуг за період з 01 травня 2011 року по 01 жовтня 2021 року становить 86528,91 грн., з яких: 43206,22 грн. борг за опалення; 166,60 грн. борг по внесках за обслуговування ВКО; 39349,76 грн. борг за централізоване водопостачання та водовідведення; 3806,33 грн. борг за вивезення побутових відходів (ТВП). Відповідачі не відмовлялися від споживання вказаних послуг у встановленому порядку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів за місцем проживання відповідачів. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно зі ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідність ст.ст.256, 257 та 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачається з матеріалів справи, Першотравенське МЖКП звернулося до суду з позовом 11 жовтня 2021 року, просить стягнути заборгованість за спожиті комунальні послуги з відповідачів за період 01 травня 2011 року по 01 жовтня 2021 року включно, відповідачем [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності, позивачем не надано ніяких доказів поважності причин пропуску позовної давності, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми боргу за період з 01 травня 2011 року по 01 жовтня 2018 року, оскільки ці позовні вимоги заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності для звернення до суду, заяв про поновлення пропущеного строку позовної давності з наведенням поважності причин такого пропуску, позивачем суду не надано. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року, суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості по абоненту [ADDRESS] , [PERSON] , який наданий позивачем 22 листопада 2021 року та знаходиться в матеріалах справи, заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року становить 34744,55 грн., з яких: 19409,43 грн. заборгованість за опалення; 166,60 грн. заборгованість по внесках за ВКО; 13213,79 грн. заборгованість за водопостачання та водовідведення; 1954,73 грн. заборгованість за вивезення твердих побутових відходів (ТВП). Зазначена вище заборгованість визнається відповідачем [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 34744,55 грн. на користь Першотравенського міського-житлово-комунального підприємства. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 гривень за вимогу майнового характеру (стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з ціною позову 86528,91 грн.). На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, судом частково задоволено позовні вимоги позивача на суму 34744,55 гривень, що становить 40,15% від ціни позову, тому у відповідність до ст.141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 455,70 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial