Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника управління роздрібних продаж Запорізької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON] та [PERSON] 29.08.2007 року був укладений договір про надання кредиту № 146М/07/Е, згідно з яким [PERSON] було надано у користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000 грн., зі сплатою 28,0% річних, з кінцевим терміном повернення 28.08.2009 року. Станом на 25.02.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 20 673 грн. 06 коп. Посилаючись на вищевказане просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 146М/07/Е від 29.08.2007 року у сумі 20 673 грн. 06 коп., судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити у повному обсязі, у разі виникнення обставин, викладених у ч. 1 ст. 224 ЦПК України не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі начальника управління роздрібних продаж Запорізької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON], та [PERSON] 29.08.2007 року був укладений договір про надання кредиту № 146М/07/Е. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору [PERSON] було надано у користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000 грн., зі сплатою 28,0% річних, з кінцевим терміном повернення 28.08.2009 року. Згідно з п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу на поточні потреби. Відповідно до п. 4.1. договору кредиту, у разі прострочення відповідачем строків погашення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1. 2.4. 2.5. 3.3.12 цього договору, відповідач сплачує позивачу пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Згідно з п. 4.2. договору кредиту у разі порушення відповідачем вимог п.п. 3.3.7.- 3.3.14 кредитного договору, відповідач зобовязаний сплати позивачу штраф у розмірі 10 % від суми фактичної заборгованості кредитом та нарахованими відсотками за кожний випадок. Відповідно до п. 4.3 договору кредиту у разі порушення відповідачем строку перерахування кредитних коштів, який встановлений у п.п. 3.1.2 цього договору, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі 0,005 % процентів від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожен день прострочення на поточний рахунок позивача в ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк». Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 25.02.2016 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 20 673 грн. 06 коп., з яких заборгованість за кредитом 8 302 грн. 66 коп., заборгованість за відсотками 12 370 грн. 38 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 0,02 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~\~\~\~ Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.\~\~\~\~ Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення із відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, та нарахованої пені, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved