Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22602,10 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21.10.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 11000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 03.07.2017 має заборгованість в сумі 22602,10 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3580,27 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 8174,45 гривень, заборгованості за пенею в сумі 9294,90 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1052,48 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21.10.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на суму 11000,00 гривень в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначені строки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту (а.с.34). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг позичальник дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку (а.с.21). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, передбачено, що останній зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт) (а.с. 12, 22), Взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту відповідач порушив і станом на 03.07.2017 року відповідно до розрахунку позивача створила заборгованість в сумі 22602,10 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3580,27 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 8174,45 гривень, заборгованості за пенею в сумі 9294,90 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1052,48 гривень. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту , витягом з тарифів обслуговування кредитних карт та Умовами та правилами надання банківських послуг, та розрахунком сум заборгованості, наданими позивачем (а.с.12, 13 - 27). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ч.1\~та ч.3\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом є обґрунтовані, оскільки відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, який не повертає. Разом з тим, суд вважає, що позивачем при заявлені вимог про стягнення неустойки застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.24) у разі виникнення прострочених зобов*язань за борговими зобов*язаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених Тарифів, тобто вказаним договором передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.22) при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов*язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов*язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Тобто, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. При цьому необхідно врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові\~\~№ 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування\~статті 61 Конституції України\~щодо застосування\~подвійної цивільно-правової\~відповідальності (пені\~та штрафу),\~відповідно до\~якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині стягнення штрафу у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 1052,48 гривень ( процентна складова) належить відмовити. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов*язок по виплаті пені за порушення строків виконання кредитного договору. Крім того, суд приймає до уваги те, що нарахований розмір пені значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту і вважає за можливе виходячи з того, що відповідач є особою пенсійного віку( [INFO]), та з того, що розмір неустойки значно перевищує тіло кредиту, вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України і зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту, тобто, до 3580,27 гривень. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3580,70 гривень, проценти и за користування кредитом у розмірі 8174,45 гривень та 3580,27 гривень пені , а всього стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 15334,99 гривень у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором та понесені витрати позивачем у справі по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень, а всього стягнути 16934,99 гривень. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial