Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № МКА7АЕ00000033 від 21 липня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13999,50 долар США на наступні цілі: 10000,00 долар США на купівлю автомобіля, 3999,50 долар США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в держаний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 липня 2012р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 21 липня 2006 р. укладено договір застави рухомого майна, згідно умов якого останній надав в заставу автомобіль VOLKSWAGEN, модель: POLO 1/4, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WVWZZZ9NZ4D047967, реєстраційний номер: АО4271 АЕ, що належить останньому на праві власності. Згідно бази даних, вищезазначений автомобіль знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, оголошено в розшук за постановами міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 12 вересня 2011 р., 25 січня 2014 р., 24 вересня 2014 р., 08 липня 2015 р., 10 березня 2015 р., 19 травня 2015 р., 08 листопада 2013 р., 19 серпня 2011 р. Право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло з моменту укладення договору застави 21 липня 2006 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше. Станом на 04 грудня 2015 року [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 59852,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави, складала 66250,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. 03 квітня 2013 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на майно задоволено. В звязку із накладенням арешту, заборони відчуження та реєстрації та оголошенням в розшук автомобіля, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не може скористуватися своїм правом заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації, тому звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, оскільки в позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення та просить слухати справу у його відсутність. Представник відповідача МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно і належним чином сповіщений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, тому відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. 21 липня 2006 року між ЗАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено договір застави, згідно умов якого останній надав в заставу автомобіль VOLKSWAGEN, модель: POLO 1/4, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WVWZZZ9NZ4D047967, реєстраційний номер: АО4271 АЕ, що належить останньому на праві власності. Оскільки боржник належним чином не виконує зобов'язання за договором, станом на 04 грудня 2015 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем у розмірі 59852, 00 дол. США . Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Із даного випливає, що право застави на вказаний автомобіль у позивача виникло з 21 липня 2006 року. Згідно листа міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 22 липня 2015 р., даним відділом винесено постанови: ВП№ 28040537 від 19 серпня 2011 р., 12 вересня 2011 р., ВП № 40352143 від 08 листопада 2013р., 25 січня 2014 р., ВП№ 43929462 від 24 вересня 2014 р., ВП№ 48027475 від 08 липня 2015 р., ВП№ 46626313 від 10 березня 2015 р., ВП№ 21820518 від 07 жовтня 2010 р. та ВП№ 46626313 від 19 травня 2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і про розшук майна боржника. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 27 квітня 2012 р., звернено стягнення на підставі договору застави автотранспорта від 21 липня 2006 р. Згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2013 р., позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на майно задоволено та звернуто стягнення на предмет застави легковий автомобіль: VOLKSWAGEN, модель: POLO 1/4, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: WVWZZZ9NZ4D047967, реєстраційний номер: АО4271 АЕ, що належить на праві власності [PERSON], для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором від 21 липня 2006 р. в розмірі 21349,85 долар США. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» набув вищий пріоритет та має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, що вбачається зі ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на майно, яке придбано в кредит Відповідно до вимог ст.19, 20 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Як зазначено в Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно акту прийому-передачі на відповідальне збереження транспортного засобу від 07 грудня 2015 р., заставне майно знаходиться за адресою: Миколаївська обл., с-ще Братське вул. Вороніна, 20-А. За такого дана справа підсудна Братському районному суду Миколаївської області. Так, в судовому засіданні встановлено, що кредитні зобов'язання [PERSON], забезпечені заставою, не погашені, тому позивач має право на захист своїх інтересів шляхом зняття арешту з майна, оскільки набув повноваження щодо володіння та розпорядження ним раніше ніж були накладені арешти відділом ДВС, тому заявлені позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved