Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк», інтереси якого представляє Іванісов Є.М., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 831 195, 71 грн. та судового збору в розмірі 42 467,94 грн. Сторони належним чином повідомлені про дату, час, місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та просив, з урахуванням уточнень, стягнути з [PERSON] 2 831195,71 грн. та судовий збір в розмірі 42 467,94 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засідання просила суд при постановленні рішення врахувати раніше подані заперечення, заяву про застосування строків позовної давності, матеріальний стан відповідача, яка є пенсіонером та те,що автомобіль, на придбання якого брався кредит, викрадено. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази та заперечення відповідача, вважає позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» такими, що підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини. Між Акціонерно -комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] 02 вересня 2008 року укладено кредитний договір № 839/3/27/38/8-264 (Т.1 а.с.12-14). Відповідно до п.1.1 Договору Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 73 311 доларів США, зі сплатою 12, 55 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 01 вересня 2013 року. Сторони встановили строк дії Договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками за користування ним. Кінцевий строк повернення кредиту - 01 вересня 2013 року з помісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Таким чином, сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань та строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 01 вересня 2013 року. Як вбачається з п. 1.2 Договору кредит надається Позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 200, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі - продажу № 4669/0808 від 05 серпня 2008 року,укладеним з ТОВ «АВТО АРТ». Відповідно до п.4.4 Договору нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли будь- яке із зобов'язань мало бути виконане. В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, між сторонами укладено договір застави 02 вересня 2008 року за № 839/4/27/38/8- 584. Відповідно до договору застави Заставодавець передає в заставу Заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 839/3/27/38/8-264 від 02 вересня 2008 року транспортний засіб марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 200, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]) легковий універсал - В, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований ВРЕР №2 ГУМВС У Харків 29 серпня 2008 року. Згідно п.1.2 Договору застави , загальна вартість предмету Застави за згодою сторін становить 459 926,00 грн., що еквівалентно 94 888,80 доларів США (Т.1 а.с. 15 -17). Як вбачається з матеріалів справи, місце знаходження автомобіля, на придбання якого отримувався кредит, та який є предметом застави, невідоме. Відповідно до постанови слідчого Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах за ч.4 ст. 190 КК України. З тексту постанови вбачається, що в період з 04 по 07 лютого 2012 року невстановлена особа заволоділа автомобілем Тойота Лед Креузер- 200, д.н. [NUMBER], чорного кольору, який належить [PERSON] (Т.1 а.с. 80) Сторони не оспорювали факт укладення договору та умови договору. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2014 року, Договір поруки № 839/4/27/38/8 -585 від 02 вересня 2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Азовсько - Донського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON], визнано припиненим (Т.2 а.с.98-100) Представник відповідача в своїх запереченнях посилався на те, що позивач в уточненій позовній заяві просить стягнути заборгованість за несвоєчасне повернення основної заборгованості і відсотків станом на 17 листопада 2015 року. Однак із розрахунку, доданого до заяви, вбачається що заборгованість відраховується з моменту виникнення заборгованості з 11 березня 2010 року. Представник позивача зазначає, що сума заборгованості може бути стягнута лише в межах строку позовної давності, за період з 17 листопада 2012 року по 17 листопада 2015 року, а пеня з 17 листопада 2014 року по 17 листопада 2015 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем до уточненої позовної заяви, ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути заборгованість, яка виникла станом на 17 листопада 2015 рокуґ. останній платіж внесено відповідачем 11 березня 2010 року (Т.3 а.с. 210-212) Як вбачається зі ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, законодавець різні поняття «строк дії договору» та «строк (термін) виконання зобов'язання». Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Так сторонами в договорі кредитування встановлено, що кінцева дата погашення заборгованості 02 вересня 2013 року. Згідно умов Договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності за вимогами позивача, які випливають з порушення відповідачем умов вказаного Договору щодо погашення заборгованості, починається стосовно кожної окремої частини боргу від дня, коли відбулося це порушення та обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення до суду платежі за договором підлягають у межах позовної давності по кожному із платежів. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, за попередній місяць, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідно до постанови ВСУ по справі № 6-116цс13 від 6.11.2013 року, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Несплачені до моменту звернення позивача до суду платежі підлягають стягнення у межах позовної давності Згідно роз'яснень, які містяться у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012року №5 (з подальшими змінами та доповненнями), враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Разом з тим, Верховний Суд України, розглянувши справу №6-12цс13, зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавцю з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту, про що зазначив в постанові від 20.11.2013року. За висновками Верховного Суду України про застосування строків позовної давності до кредитних правовідносин, викладеними у постановах № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Враховуючи зазначені норми матеріального права, правовий висновок Верховного Суду України та те, що кінцевий термін повного погашення кредиту встановлено сторонами до 01 вересня 2013 року, а строки чергових платежів визначено місяцями, суд вважає, що є підстави для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови від позову. За правилами ч.ч. 2-5 статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Згідно зі ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Таким чином, позовні вимоги можуть бути задоволені частково лише в частині стягнення заборгованості за період з 17 листопада 2012 року по 17 листопада 2015 року в розмірі 53 914, 72 доларів США, що еквівалентно 1 251 198,90 грн., відсотків в розмірі 6 167,84 доларів США, що еквівалентно 143 137,06 гривень. Пеня, яку нараховано позивачем за несвоєчасне виконання зобов'язання не підлягає стягненню, оскільки вона нарахована поза межами строків позовної давності. На підставі матеріалів даної цивільної справи та аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне: позовні вимоги задовольнити частково, застосовуючи до позовних вимог строки позовної давності. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи судом були створені всі належні та необхідні умови для всебічного повного дослідження обставин справи, сторонам надано всі можливості для подання необхідних клопотань та надання доказів, які б підтверджували їх правову позицію. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд частково стягує судові з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 20915,03 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial