Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначає, що Першотравенське МЖКП є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів. Між [PERSON] МЖКП та відповідачами встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Відповідачі не відмовлялися від споживання послуг у встановленому порядку, але не виконують зобов'язання з оплати. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від них на адресу позивача не надходило. Відповідачі добровільно відмовляються оплачувати кошти за спожиті житлово-комунальні послуги. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги а саме: за опалення в розмірі 15318,64 грн., за централізоване водопостачання та водовідведення в розмірі 26338,65 грн., за вивіз твердих побутових відходів в розмірі 1786,85 грн. та судовій збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача [PERSON] міського житлово-комунального підприємства в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Дійсно, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають у [INFO], затрати на утримання та обслуговування вказаного будинку по наданню їм комунальних послуг, а саме: централізованої подачі питної води, централізованого опалення, водовідведення та вивіз ТПВ несе Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство. Взаєморозрахунком по абоненту 06300, [ADDRESS], [PERSON], підтверджується, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з травня 2011 року по жовтень 2018 року становить 43444,14 грн., з яких: 15318,64 грн. заборгованість за опалення; 26338,65 грн. - заборгованість за водопостачання та водовідведення; 1786,85 грн. заборгованість за вивіз твердих побутових відходів. Відповідачі не відмовлялися від споживання вказаних послуг у встановленому порядку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів за місцем проживання відповідачів. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно зі ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»\~споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] борг за спожиті комунальні послуги на користь [PERSON] МЖКП, на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1762,00 гривні, підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved