Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач 02.04.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін сина [PERSON], 11.08.09 р. н., у твердій грошовій сумі у розмірі по 1\~500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 29.04.09 р. сторони перебували у шлюбі. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина син [PERSON], 11.08.09 р. н., який фактично перебуває на її утриманні. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.11.10 р. шлюб між сторонами було розірвано. Згідно з виконавчим листом, виданим Ковельським міськрайсудом 17.01.11 р., з відповідача стягуються на її користь на утримання вказаної вище дитини аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 15.11.10 р., і до досягнення дитиною повноліття. З того часу рівень матеріальних потреб дитини змінився. Відповідач має несталий значний доход, може надавати матеріальне утримання дитині. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 16.05.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За станом на 15.06.18 р. відповідач письмового відзиву на позову заяву не надав. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1 - ЕГ № 101837, виданого відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 18.08.09 р., сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], 11.08.09 р. н.. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.11.10 р. у цивільній справі № 2 1 936/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 04.12.10 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 29.04.09 р., було розірвано у судовому порядку. Відповідно до довідки № 348/03 6 38/20 від 19.03.18 р., виданої Ковельським МРВ ДВс ГТУЮ у Волинській області, відповідач є платником аліментів на користь позивача згідно з виконавчим листом № 2 1\~969 від 17.01.11 р., виданим Ковельським міськрайсудом Волинської області про стягнення аліментів на утримання вказаної вище дитини у розмірі по 450 грн. щомісячно, починаючи з 15.11.10 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним вище доказом стверджується та обставина, що відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання дитини сторін. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище неповнолітню дитину. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров»я, позивач суду також не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial