Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

ПАТ «Український [PERSON]» звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №КАВБКФ/1012226.2 від 04.12.2013р., згідно якого, відповідач [PERSON] отримав від банка кредит на суму 50000 грн., із сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 7% річних на строк дії договору до - 03.12.2016р. Відповідачем умови кредитного договору не виконані, у звязку з чим, за ними утворилася заборгованість, на якій позивач наполягає, і станом на 17.05.2016 р. вона становить 31696,54 грн., що складається із: заборгованості по кредиту 28103,52 грн., нарахованим і не сплаченим відсоткам 2543,02 грн. та заборгованості по комісії - 1050,00 грн. Тому, банк змушений був звернутися з позовом до суду для стягнення з відповідачів, як позичальника та поручителя, в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені банком при зверненні із позовом до суду: суму судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, просить суд розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засіданні надали письмові заперечення на позов, згідно яких, ними у повному обсязі сплачена сума кредиту та відсотки, що підтверджується наданими до позову квитанціями, однак через рік їм надійшла письмова вимога банку про сплату заборгованості за кредитом, з якою вони не погоджуються у повному обсязі. Проти позову заперечують, судовий розгляд просять провести без їх участі, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно кредитного договору №КАВБКФ/1012226.2 від 04.12.2013р., укладеного між ПАТ «Український [PERSON]» та відповідачем [PERSON], відповідач отримав від банку кредит на суму 50000 грн., із сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 7% річних на строк дії договору до - 03.12.2016р. /а.с.6-7/. 29.04.2014 року між сторонами була укладена Додаткова угода, в якій уточнено графік погашення кредиту /а.с.11-13/. В якості забезпечення виконання кредитних грошових зобовязань за кредитним договором, 03.04.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки №КАВБКФ/1012226.2 від 04.12.2013 р. зі сплатою 16 % річних /а.с.14/. Відповідачем умови кредитного договору виконувались у повному обсязі, та навіть із випередженням графіку погашення. При цьому, судом встановлено, що ситуація із частковою затримкою оплат виникла із вини самого банку, оскільки із початком ліквідаційної процедури, відділення банку в м. Запоріжжя було закрито, вони неодноразово намагались встановити звязок із банком з метою повного виконання умов договору, однак, тільки через рік, після отримання відповідачами [PERSON] про сплату заборгованості із платіжними реквізитами вони у період часу з 25.03.20016 р. по 20.09.2016 року сплатили позивачу 21000 грн., про що свідчать копії квитанцій про сплату /а.с.55-61/. Згідно до вимог ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Отже, судом встановлено, що після укладення договору, відповідачі сумлінно дотримувались графіку платежів, та саме з вини банку, який знаходиться в стані ліквідації, не змогли виконувати умови договору, однак до теперішнього часу, в добровільному порядку, із погодженням з уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК»- [PERSON], ними сплачена вся заборгованість. Тому, суд вважає, що банк знаючи про дану ситуацію, свідомо звернувся до суду із необґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості, яка сплачувалась відповідачами в добровільному порядку, а тому, з відповідача не підлягають стягненню і судові витрати, які були понесені позивачем при зверненні із позовом до суду: сума судового збору 1378 грн./а.с.1/.

Outcome: dismissed