Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач 03.12.2018 звернувся до суду з даним позовом, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком по вул. Котляревського,19 в м. Тараща Київської області, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 11.11.1977 року, згідно рішення виконкому [PERSON] депутатів трудящих № 41 від 11.08.1977 року і зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу № 25, реєстр № 3985 від 22.02.1990 року, є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Котляревського, 19 в м. Тараща. Приводом для звернення до суду є примусове зняття з реєстрації особи, яка зареєстрована за вищевказаною адресою, але фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з 2014 року, оскільки проживає в м. Києві, участі в утриманні житла не приймає, комунальні платежі не сплачує. Отримання рішення суду необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в повідомлений належно, до початку розгляду справи по суті подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved