Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

ПАТ «Полтава-банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким розірвати договір № ZP01-1753700-0005005 від 13 квітня 2010 року, укладений між [PERSON] та позивачем; стягнути з [PERSON] на користь позивача строкову заборгованість за кредитом в сумі 3120, 76 грн., заборгованість за відсотками по кредиту - 76,95 грн., заборгованість за простроченими відсотками по овердрафту 446,33 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до умов кредитного договору № ZP01-1753700-0005005 від 13.04.2010 року та умов додаткової угоди до договору від 29.12.2010 року, укладених між ПАТ «Полтава-Банк» та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. зі сплатою 2,5% за користування дозволеним та не дозволеним овердрафтом щомісячно. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, проте [PERSON] своєчасно банку кошти для погашення заборгованості не повернув, допустив заборгованість за кредитом, загальна сума якої становить 3644 грн. 04 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, встановленому законом, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13.04.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Полтава-Банк» укладено договір № ZP01-1753700-0005005 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжних карток, за яким банк відкриває клієнту картковий рахунок у національній валюті України для здійснення операцій з платіжною карткою АБ «Полтава-банк», здійснює видачу клієнту платіжної картки, виконує розрахунково - касове обслуговування клієнта, а також надає кредитний ліміт у розмірах та на умовах, встановлених договором. Клієнт доручає банку самостійно ( без надання клієнтом розрахункових документів), в межах діючих тарифів АБ «Полтава - банк» та згідно договору списувати зі свого картрахунку суму вартості послуг по обслуговуванню свого картрахунку у відповідності з тарифами, та кошти для погашення заборгованості за кредитом по рахунку, причому заборгованість по сплаті процентів за кредитом та простроченню заборгованості по кредиту списується в першу чергу. Відповідно до додаткової угоди до договору № ZP01-1753700-0005005 від 29.12.2010 року, банк встановлює дозволений овердрафт (ліміт овердрафту) у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) грн.. За фактичне користування дозволеним та недозволеним овердрафтом клієнт сплачує банку проценти згідно тарифів на послуги, що надаються держателям БПК АБ «Полтава - банк». П. 8 цієї угоди передбачено, що угода набирає чинності з дня підписання її обома сторонами. Строк дії кредиту - до моменту витребовування банком, але не більше ніж до 29 грудня 2011 року. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ «Полтава-Банк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов'язання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернув та допустив заборгованість за кредитом станом на 30.09.2015 року в сумі 3644 грн. 04 коп., з яких: сума строкової заборгованості за кредитом - 3120,76 грн., сума строкових відсотків за кредитом - 76,95 грн., сума прострочених відсотків за кредитом - 446,33 грн.. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Полтава-Банк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, боржник порушив взяті зобов'язання тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved