Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач-1) та [PERSON] (надалі також - відповідач-2) про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач обґрунтовував позов тим, що 20.12.2006 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») і [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту в розмірі 23 тис. доларів США на строк до 19.12.2017 р. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] та [PERSON] 20.12.2006 р. був укладений договір іпотеки, за умовами якого вони передали банку в іпотеку квартиру по [ADDRESS]. ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк». В порушення умов договору [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 18.03.2015 р. виникла заборгованість по кредиту і процентам у розмірі 8529,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 189754,64 грн. та заборгованість по сплаті пені за порушення терміну оплати кредиту в сумі 6691,86 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов - звернути стягнення на квартиру по [ADDRESS], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, що у ньому викладені. Відповідач-1 - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно у 2006 р. вона отримала кредит у розмірі 23 тис. доларів США та виплачувала його своєчасно. Проте, у 2014 р. вона не має змоги його виплачувати через різку девальвацію гривні, доходи у якій вона отримує. Визнає, що на даний час існує заборгованість по оплаті кредиту в сумі, зазначеній банком у позовній заяві і сплати вона її згодна, проте не за таким курсом гривні до долару США, який існує на сьогодні. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач-2 - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась неодноразово належним чином та заздалегідь. За час розгляду справи направляла до суду клопотання про зупинення розгляду цієї справи у зв'язку з поданням нею позову про визнання іпотеки недійсним, у задоволенні якого судом було відмовлено (а.с. 95-114, 122-123). Розглянувши подані сторонами документи і матеріали та заслухавши представника позивача та відповідача-1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 20.12.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] був укладений договір № 11099802000 про надання споживчого кредиту у розмірі 23 тис. доларів США на строк до 19.12. 2017 р., згідно з графіком погашення кредиту, та сплатою 11,8 % річних за користування кредитом (а.с. 7-17). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] та [PERSON], від імені якої за довіреністю діяла [PERSON], було укладено договір іпотеки, згідно з яким вони передали банку в іпотеку квартиру по [ADDRESS] (а.с. 18-20). Дана квартира є спільною частковою власністю, в рівних частках, [PERSON] та [PERSON], і належить їм на підставі договору обміну нерухомості, зареєстрованого філією ТБ «Українська» 25.09.2001 р. р-р № 71060 та зареєстрованого Глухівським МБТІ в реєстрову книгу № 12 за реєстровим № 2382, і зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. № 17031524 (а.с. 23-26). Кредитні кошти були отримані [PERSON], що підтверджується оглянутою у судовому засіданні випискою по рахунку [NUMBER] (а.с. 40). Приводячи статутні документи у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», АКІБ «УкрСиббанк» змінило найменування на ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 62-67). З оглянутої у судовому засіданні довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, вбачається, що з 22.04.2014 р. платежі за кредитом не вносились, в результаті чого станом на 18.03.2015 р. виникла заборгованість по кредиту і процентам у розмірі 8529,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 189754,64 грн. (з яких: 7666,18 доларів США - кредитна заборгованість, 863,32 доларів США - заборгованість по процентам), та заборгованість по сплаті пені за порушення терміну оплати кредиту в сумі 6691,86 грн. (а.с. 27-39, 41). ПАТ «УкрСиббанк» 18.12.2014 р. направило кожному з відповідачів вимогу від 17.12.2014 р. про усунення порушень зобов'язань відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 49-58). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 546, 575, 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, в тому числі заставою нерухомого майна - іпотека, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави і за рахунок застави має право задовольнити свої вимоги, які пов'язані з неналежним виконанням зобов'язань боржником. Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до пункту 4.1. договору іпотеки, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань звернути стягнення на предмет іпотеки. Аналізуючи наведені норми законодавства та оцінюючи наявні у справі докази, суд доходить до висновку, що позичальник за кредитним договором - [PERSON] допустила неналежне виконання його умов щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що дає право банку звернути стягнення на предмет іпотеки, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими. Суд не може прийняти заперечення відповідача [PERSON] щодо того, що вона не має можливості оплачувати кредит через різку девальвацію гривні, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Водночас, з 07.06.2014 р. набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м. для квартири. Судом встановлено, що у відповідача [PERSON] у власності знаходиться ? частка квартири, звернути стягнення на яку просить позивач, та нежитлове приміщення магазину (а.с.128). Отже іншого нерухомого житлового майна, окрім майна, яке перебуває в іпотеці, у відповідача немає. Також судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає у квартирі, що розташована за адресою: по [ADDRESS], разом з своїм чоловіком, дітьми, серед яких проживає постійно також й відповідач-2 - [PERSON], та онуком, який є неповнолітнім (а.с. 130). Відтак, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підлягає застосуванню при вирішенні даних правовідносин. Проте, зважаючи на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах по справах № 6-44цс15 від 25.03.2015 р., № 6-46цс15 від 15.04.2015 р., № 6-57цс15 від 27.05.2015 р., які згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є обов'язковими для суду, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Таким чином, у відповідності з статтею 217 ЦПК України, за якою суд може визначити порядок виконання рішення, надати відстрочку його виконання, та згідно з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд приходить до висновку, що виконання цього рішення необхідно відстрочити на час дії зазначеного Закону. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 546, 575, 589, 590, 546, 575, 589, 590, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved