Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/1450 від 10.08.2007 року в загальній сумі 430154 грн. 03 коп. та судові витати по 1827 грн. 00 коп. з кожного. У судовому засіданні, представник позивача Похітон О.О. позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав письмові заперечення та зазначив, що позивачем не надано доказів про направлення йому вимоги про сплату боргу, нарахований позивачем розмір пені суперечить чинному законодавству. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, однак, подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав. Вислухавши доводи представника позивача та відповідача [PERSON], врахувавши письмові доводи відповідача [PERSON], дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як підтверджено матеріалами справи, 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1179/74/1450 від 10.08.2007 року (а.с. 11-21), відповідно умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 37565 дол. США, строком на 240 місяців (до 10.08.2027 року включно), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,25 % на рік. Згідно Додатку 1 до договору, п. 1.3 Договору, погашення кредиту здійснюється шляхом щомісячних фіксованих платежів протягом всього строку дії договору, згідно графіку погашення. Кредитор виконав узяті на себе зобов'язання по видачі кредиту, що підтверджується заявою про видачу готівки ІРТ/ 680-60 від 10.08.2007 року, квитанцією № 73 від 10.08.2007 року та валютним меморіальним ордером № 4 від 10.08.2007 року (а.с. 68, 148). У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між Банком та [PERSON], 10.08.2007 року укладено договір поруки (а.с. 55-58), відповідного умов якого, поручитель зобов'язався на добровільних засадах відповідати за борговим зобов'язанням боржника та, відповідно п. 2.1 договору, у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань, зобов'язався нести солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник. 27.02.2009 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно п. 1 умов якої, строк кредиту збільшено до 10.10.2032 року (а.с. 22-33). Згідно п. 3 додаткової угоди, з 27.02.2009 року відсоткова ставка річних складає 12 % та діє до 27.02.2010 року. З 28.02.2010 року відсоткова ставка за користуванням кредитом встановлюється в розмірі 14,25 % річних. Відповідно, 27.02.2008 року, між Банком та поручителем укладеного додаткову угоду до договору поруки (а.с. 59). 05.10.2012 року, між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 014/1179/74/1450/81-1-0-00/1464 до кредитного договору, про зміну умов погашення заборгованості, відповідно п. 1.3 умов якої, з 05.10.2012 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості по відсоткам (а.с. 34-43). 08.10.2012 року, між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 014/1179/74/1450/81-1-0-00/1465 до кредитного договору, про зміну умов погашення кредиту (а.с. 44-54). Відповідно п. 1 додаткової угоди, сторони погодили змінити валюту виконання зобов'язання, встановивши її у національній валюті України - гривні, з розрахунку офіційного курсу НБУ на дату складення додаткової угоди - 7,9930. Розмір заборгованості за кредитом становить 321189 грн. 75 коп.. Відсотки за користування кредитом встановлено у розмірі 11.75 % на рік. Строк дії кредитного договору продовжено до 08.12.2032 року. Відповідно, 08.10.2012 року, між Банком та поручителем укладеного додаткову угоду до договору поруки, згідно умов якої, поручитель відповідає по всіх зобов'язаннях боржника, що виникають з умов кредитного договору та додаткової угоди до нього за № 014/1179/74/1450/81-1-0-00/1465 (а.с. 60-67). Починаючи з січня 2013 року, відповідач [PERSON], належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань, а саме, не здійснював щомісячного погашення заборгованості за кредитом у встановленому розмірі та у визначені строки, що підтверджується відповідним розрахунком. У зв'язку з викладеним, станом на 13.09.2014 року, заборгованість за кредитним договором складалася з: 3187 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом, 42007 грн. 16 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 17.09.2014 року, Банк надіслав боржнику [PERSON] вимогу за вих. № 114-0-0-00/15-4498 про дострокове виконання грошового зобов'язання за кредитним договором (а.с. 70). Дана вимога була особисто вручена відповідачу [PERSON] 20.09.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, 17.09.2014 року Банк також надіслав поручителю [PERSON] вимогу за вих. № 114-0-0-00/15-4497 про виконання грошового зобов'язання за договором поруки (а.с. 69). Вказана вимога не була фактично отримана поручителем [PERSON] у зв'язку зі зміною ним місця проживання, що підтверджується відповідною відміткою установи поштового зв'язку та показами самого відповідача [PERSON]. Однак, така вимога вважається отриманою відповідно до п. 2.6 договору поруки. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору, позичальник зобов'язався достроково здійснити повернення кредиту в разі невиконання чи неналежного виконання умов цього Договору. Пунктом 10.1 Договору визначено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів та комісій, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Також, відповідно до п. 12.4 договору кредиту, сторони домовилися, що до всіх правовідносин, що пов'язані з укладенням та виконанням Договору, застосовується загальний строк позовної давності, тривалістю у три роки. Таким чином, станом на 28.10.2014 року, заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/1450 від 10.08.2007 року, становить 430154 грн. 03 коп., з яких: 315957 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, в тому числі, прострочена заборгованість за кредитом - 3640 грн. 58 коп., 47092 грн. 77 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, в тому числі, прострочена заборгованість по відсоткам 45058 грн. 53 коп., 67104 грн. 08 коп. - пеня за прострочення кредиту та відсотків. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником свого обов'язку. Відповідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором в солідарному порядку. Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що позов належно обґрунтований та підлягає до задоволення. Заперечення ж відповідачів не спростовують доводи позивача, а тому до уваги судом не приймаються. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved