Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 103 120,26 грн. за кредитним договором №22338278 від 19.11.2007 року та судових витрат у розмірі 1031,20 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що 19.11.2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір №22338278, згідно п.1.1. якого позивач зобов'язався надати відповідачу споживчий кредит у сумі 67 316,00 грн. строком на 180 місяців до 19.11.2022 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12.95% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячно платежами відповідно до графіку (додаток №1 до кредитного договору), крім цього у забезпечення зобов'язань з повернення кредитних коштів відповідачем 20.11.2007 року між сторонами укладено іпотечний договір №22338278, згідно п. 1.2 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007 року. 15.04.2009 року між сторонами з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача укладена додаткова угода №2 щодо зміни умов кредитного договору, однак у порушення умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем. За рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2013 року звернено стягнення на предмет іпотеки - вищевказану квартиру шляхом проведення прилюдних торгів, 04.08.2014 року згідно протоколу проведення електронних торгів предмет іпотеки реалізовано за ціною 78700,00 грн., 13.10.2014 року кошти в сумі 65140,00 грн. отримані позивачем від ВДВС Вільногірського МУЮ та направлені в рахунок погашення кредитної заборгованості. Проте, заборгованість відповідача перед позивачем у повному обсязі не погашена, у зв'язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму заборгованості за вищевказаним договором в сумі 103 120,26 грн., з яких 18 604,04 грн. - сума неповернутого кредиту, 622,70 грн. - несплачені проценти, 83 893,52 грн. - нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, та судових витрат у розмірі 1031,20 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, 14.01.2015 року, 27.01.2015 року, 04.02.2015 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяви про розгляд справи за відсутності представника банка, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання 27.01.2015 року, 17.02.2015 року, 03.03.2015 року, 17.03.2015 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації, зазначену у позовній заяві позивачем та в адресній довідці П'ятихатського РС ГУДМСУ в Дніпропетровській області №703 від 16.12.2014 року, та шляхом розміщення оголошень про виклик до суду в газеті «Вісті Придніпров'я» від 12.02.2015 р. №12(1607) та від 12.03.2015 р.№19-20 (1614-1615). Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19.11.2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір №22338278, згідно умов п.1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу споживчий кредит у сумі 67 316,00 грн. строком на 180 місяців до 19.11.2022 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12.95% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячно платежами відповідно до графіку (додаток №1 до кредитного договору). В забезпечення зобов'язань з повернення кредитних коштів 20.11.2007 року між сторонами укладено іпотечний договір №22338278, згідно п. 1.2 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS], та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Вільногірською державною нотаріальною конторою 20.11.2007 року за реєстровим №2626, загальна площа предмета іпотеки 43,4 кв.м., житлова - 26,4 кв.м. Відповідно до договору про зміни та доповнення до договору іпотеки №22338278 від 19.11.2007 року сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення щодо предмета іпотеки, 15.04.2009 року між сторонами з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача укладена додаткова угода №2 щодо зміни умов кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши кошти в розмірі 67316,00 грн. на поточний рахунок №262061302451 відповідача, про що свідчить меморіальний ордер №0LJJ73324 від 19.11.2007 року, які надалі в розмірі 66306,26 грн. відповідач отримав готівкою через касу позивача на підставі заяви про видачу готівки №0Е8Е66150 від 20.11.2007 року. Сумою в розмірі 1009,74 грн. оплачено комісію за надання кредиту, про що свідчить меморіальний ордер №0LJJ73663 від 19.11.2007 року, проте свої зобов`язання перед позивачем [PERSON] належним чином не виконав, чим порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до рішення Вільногірського міського суду від 09.01.2013 року №2-589/11 позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки №22338278 від 20.11.2007 року та виселення задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №22338278 від 19.11.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №22338278, квартиру по [ADDRESS] загальною площею 43,4 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, [PERSON] виселено з вищевказаної квартири, та стягнутj з [PERSON] на користь позивача 928,51 грн. судового збору в рахунок погашення судових витрат. За постановою державного виконавця органу ДВС Вільногірського МУЮ Нечай Л.А. від 04.10.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-589/11, виданого 13.03.2013 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів. 04.08.2014 року згідно протоколу №1025 проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного нерухомого майна, яке належить [PERSON], предмет застави реалізовано за ціною 78700,00 грн. Відповідно до постанови ВДВС Вільногірського МУЮ від 06.10.2014 року виконавчий лист №2-589/11, виданий 13.03.2013 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат у розмірі 928,51 грн. повернуто стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення. Згідно п. 16.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості проценти за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідно до матеріалів справи відповідачем отримані грошові кошти від позивача у зазначеному в позові та договорі розмірі, проте відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, чим порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Статтями 256 та 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України). Норми ч.1 ст.259 ЦК України передбачають, що позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п.16.7 договору від 19.11.2007 року сторонами визначено, що до всіх правовідносин, пов'язаних з виконанням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності у три роки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, який підтверджується наданими та дослідженими судом доказами по справі, відповідач станом на час подання позову та розгляду справи не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 24.10.2014 року складає 103 120,26 грн., де 18 604,04 грн. - сума неповернутого кредиту, 622,70 грн. - несплачені проценти, 83893,52 грн. - нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків. Відповідно до вимог ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Норми ст.628 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.ч1,2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки заявлена до стягнення сума заборгованості підтверджується наданими до суду і дослідженими судом доказами, доказів погашення заборгованості відповідачем за укладеною сторонами кредитною угодою не надано і судом не досліджено, позовні вимоги заявлені в межах встановлених сторонами строків позовної давності, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1031,20 грн. На підставі ст.ст.526,527,551,625,1054 ЦК України,

Outcome: approved