Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач 05.05.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №175А110111104001, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 411530 грн. зі сплатою 16,5% річних до 01.11.2012 року, на кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюється в порядку п. 2.7 договору. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надав [PERSON] кредитні кошти. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.01.2016 р. має прострочену заборгованість за договором у розмірі 379927,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 198906,27 грн.; заборгованість за відсотками - 73819,83 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 46813,80 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 19285,86 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 27742,53 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 13359,15 грн.. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №175А110111104001 від 04.11.2011 року в сумі 379927,44 грн. та судові витрати у розмірі 5698,91 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що 04.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №175А110111104001, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 411530 грн. зі сплатою 16,5% річних до 01.11.2012 року, на кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюється в порядку п. 2.7 договору. Відповідно до п. 1.1 позичальник виконав умови договору у повному обсязі, що підтверджується заявою на отримання кредиту від 25.10.2011 року та меморіальним ордером №29 від 04.11.2011 року на суму 411530,00 грн. Розділом 2, 4 договору визначено порядок надання кредиту, сплата процентів, та відповідальність у разі прострочення відповідачем строків погашення кредиту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає частковому задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Відповідач [PERSON] порушив зобов'язання за кредитним договором і станом на 26.01.2016 р. має прострочену заборгованість за договором у розмірі 379927,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 198906,27 грн.; заборгованість за відсотками - 73819,83 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 46813,80 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 19285,86 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 27742,53 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 13359,15 грн.. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору у зв'язку із чим, у нього виникала заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена. Суд бере до уваги при вирішенні позовних вимог про стягнення пені положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., якою введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. Згідно вказаної статті на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у місті Донецьк, тобто населеному пункті, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 05.12.2015 року № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що банком була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 46813,80 грн. за період з 26.01.2015 року по 25.01.2016 року та пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 19285,86 грн. за період з 26.01.2015 року по 25.01.2016 року. При вирішенні питання щодо позовних вимог про стягнення пені, суд враховує положення ст.. 2 Закону України ««Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 46813,80 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 19285,86 грн. задоволенню не підлягають. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобов'язань, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляції від простроченої суми зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції втрат за кредитом та відсотками у загальному розмірі 41101,67 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №175А110111104001 від 04.11.2011 року підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 313827,78 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у судові витрати у розмірі 5698 грн. 91 коп.

Outcome: partial