Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач 02.04.2018 року звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким\~ стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.05.2010 року у розмірі 12340,58 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 11.05.2010 року. [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами\~ банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ ПриватБанк кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань по кредитному договору. Станом на 21.01.2018 року заборгованість становила 12340,58 грн. з яких: тіло кредиту -\~3090,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3319,74 грн., заборгованість за пенею 4866,06 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 563,84 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в заяві підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повністю. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки в судове засідання, не подав у встановлений строк відзив на позов, та враховуючи, що представник позивача в заяві не заперечував проти постановлення заочного рішення, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. 11.05.2010 року [PERSON] отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 7000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та памяткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг\~ (а.с. 8). Відповідач неналежним чином виконував свої обовязки по кредитному договору № б/н від 11.05.2010 року і станом на 21.01.2018 року заборгованість становила 12340,58 грн. з яких: тіло кредиту -\~3090,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3319,74 грн., заборгованість за пенею 4866,06 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 563,84 грн. (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 15, 21). У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування (а.с. 21). Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по пені в розмірі 4866,06 грн. необхідно відмовити. Що ж до вимог про стягнення штрафів, то суд стягує з [PERSON] згідно п. 2.1.1.7.6. договору 500 грн. фіксованої частини штрафу та процентну складову в розмірі 320 грн. 53 коп. ( 3090,94 + 3319,74 /100*5). Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial