Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач 09.04.2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме : 1/6 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. З матеріалів спадкової справи № 360/2018, заведеної до майна [PERSON] , державним нотаріусом одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. встановлено, що спадкоємцями померлого в рівних частках, є мати - [PERSON] та дружина [PERSON] , у відповідності до ст.1261 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації 25.04.2018 за № КВ-2018 № 14968, вбачається, що [PERSON] був власником 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва 13 квітня 1999 року, згідно з розпорядженням № 1528 від 13.04.1999 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1999 року в реєстровій книзі № 721. Позивачем не надано оригіналу вищезазначеного документу, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на зазначене спадкове майно та повідомлено нотаріуса про те, що Свідоцтво про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва 13 квітня 1999 року, знаходиться у відповідача 1 [PERSON] , яка належним чином була попереджена нотаріусом про необхідність надання даного документу нотаріуса для оформлення права на спадщину . 07.06.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 3803/02-31, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не надано оригінал правовстановлюючих документів. Позивач зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] починаючи з 22.07.2014 року. Зазначає, що через декілька місяців після смерті чоловіка відповідачі почали чинити перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою, а саме змінювали замки у вхідних дверях, почали зникати речі та документи позивача. Позивач неодноразово зверталася до органів поліції за захистом своїх прав, в тому числі і для того, щоб забрати свого кота. Вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її як спадкоємця права на спадщину. Посилаючись на ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1268, 1277 ЦК України просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] ( [INFO] ), померлого [INFO] ; зобов`язати [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкод у користуванні 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Вселити [PERSON] до належної їй в порядку спадкування за законом 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів в рівних частинах судовий збір в сумі 3688 грн. 44 коп. та 7000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою від 19.04.2019 року по справі відкрито провадження та підготовче засідання призначене на 29.07.2019 на 10 год . 29.07.2019 року підготовче засідання по справі відкладено через неявку відповідачів. 06.11.2019 року справу знято зі складу через відпустку судді. 18.02.2020 року по справі проведено підготовче засідання та розгляд справи призначено до розгляду на 25.05.2020 на 11 год. В судовому засіданні позивач та представник позов підтримували та просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачі, а ні в підготовчі судові засідання, а ні в судове засідання призначене на 25.05.2020 року на 11 год. не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд по справі без участі відповідачів. Представник третьої особи в судове засідання не з`являвся, до суду подана заява про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , з яким [PERSON] перебувала у шлюбі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме : 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інша частина квартири належить відповідачам (кожному по 1\\3) Для оформлення права власності на спадкове майно, позивач у строки визначені законом звернулася до одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України , у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи № 360/2018, заведеної до майна [PERSON] , державним нотаріусом одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. встановлено, що спадкоємцями померлого в рівних частках, є мати - [PERSON] та дружина [PERSON] , у відповідності до ст.1261 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації 25.04.2018 за № КВ-2018 № 14968, вбачається, що [PERSON] був власником 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва 13 квітня 1999 року, згідно з розпорядженням № 1528 від 13.04.1999 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1999 року в реєстровій книзі № 721. 07.06.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 3803/02-31, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не надано оригінал правовстановлюючих документів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.(ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ч.1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про права на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст.1298 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину свідчить про наявність спору про право на спадщину, що дозволяє особі звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на положення ст. 15 ЦК України вирішення вимог про визнання права власності на спадкове майно можливе лише у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, суд вважає, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] ( [INFO] ), померлого [INFO] . Позивач зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] починаючи з 22.07.2014 року. Як зазначала позивач, а протилежне судом не установлено, що через декілька місяців після смерті її чоловіка [PERSON] відповідачі почали чинити перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою і вона не має доступу до квартири. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи те, що позивач зареєстрована в спірній квартирі, однак на даний час позбавлена можливості нею користуватися, в порядку спадкування за законом їй належить 1\\6 частина спірної квартири, суд вважає також, що слід зобов`язати відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні [ADDRESS] та відповідно вселити її у вказану квартиру. Отже, суд вважає, що право на постійне проживання у позивача очевидне. Разом з тим, суд вселяє позивача не в 1\\6 частину квартири, як просить позивач, а в спірну квартиру, оскільки виділ квартири в натурі відсутній, як і не визначався порядок користування квартирою, а в задоволенні решти вимог відмовляє. Відповідно до ст.133, 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача документально підтверджені витрати на сплату судового збору та на правову допомогу. Слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1844 грн. 22 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. 00 коп. А також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) судовий збір в сумі 1844 грн. 22 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial