Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач 05.10.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 34599,93 грн., що виникла за кредитним договором №2008507386 укладеним 27.03.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 27.03.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2008507386, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 27382,64 грн. строком користування на 24 місяці, під 0,01 % річних. Згідно умов кредитного договору (п.1.4.1 п.1.4.7), позичальник зобов'язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені договором не пізніше 27.03.2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно до умов договору факторингу №22/12/2014 від 22.12.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк передав, а Факторинг прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 05.01.2015 року повідомляло відповідача про зміну кредитора у зобовязанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 05.01.2015 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 34599,93 грн., яка складається із: суми простроченого кредиту 27382,64 грн.; суми прострочених відсотків за користування кредитом 7217,29 грн. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 29.12.2015 року представник позивача не з'явився та подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, та просить провести розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 37). Відповідач до суду двічі не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 43, 44), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 27.03.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2008507386, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 27382,64 грн. строком користування на 24 місяці, під 0,01 % річних (а.с. 4-8). Згідно умов кредитного договору (п.1.4.1 п.1.4.7), позичальник зобов'язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені договором не пізніше 27.03.2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до умов договору факторингу №22/12/2014 від 22.12.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк передав, а Факторинг прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору (а.с. 18-21). Відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги від 22.12.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право вимоги до відповідача за кредитним договором №2008507386 (а.с. 22). 05.01.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рекомендованим листом на адресу відповідача надіслано повідомлення про зміну кредитора у зобовязанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту (а.с. 15). У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 05.01.2015 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 34599,93 грн., яка складається із: суми простроченого кредиту 27382,64 грн.; суми прострочених відсотків за користування кредитом 7217,29 грн. Уклавши з банком зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив взяті на себе договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1218,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 22.09.2015 року (а.с.3). На підставі наведеного та

Outcome: approved