Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач 06.07.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18274,35 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н відповідачка 24.04.2008 р. отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Згідно Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою цих зобовязань станом на 12.06.2017 р. утворилась заборгованість у сумі 18274,35 грн., що складається з 2963,46 грн. заборгованості за кредитом, 8717,34 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5485,25 грн. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 858,30 грн. штрафу (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідачка повторно не зявилася у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 24.04.2008 р. між сторонами укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому банк у порядку п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг збільшив кредитний ліміт до 10000 грн. Договір, що укладений між сторонами у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, складається із заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку (а.с.9-25). Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору, тобто, розмір відсоткової ставки може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання такої виписки відноситься до обовязків позичальника. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою зобовязань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 12.06.2017 р. у розмірі 18274,35 грн., що складається з 2963,46 грн. заборгованості за кредитом, 8717,34 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5485,25 грн. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 858,30 грн. штрафу (процентна складова), згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.4-8). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає необґрунтованим одночасне заявлення банком вимоги про стягнення пені та вимоги про стягнення штрафу. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно тарифів договору розмір штрафу складає 250 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.10). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням вказаної правової позиції суд вважає, що підлягає до часткового задоволення лише вимога про стягнення штрафу в розмірі 834,04 грн. (250 грн. + 5% від суми заборгованості у 11680,80 грн. (2963,46 грн. заборгованості за кредитом + 8717,34 грн. заборгованості за відсотками), що дорівнює 584,04 грн.), а у вимозі про стягнення пені в розмірі 5485,25 грн. слід відмовити. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 12514,84 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 2963,46 грн. заборгованості за кредитом, 8717,34 грн. заборгованості за відсотками, 834,04 грн. штрафу, та судові витрати у розмірі 1600 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial