Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач 03.08.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.05.2018, спільних неповнолітніх дітей не мають. Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, позивач був змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 07.08.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 19.09.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. Разом з цим, в ході розгляду справи судом, від позивача на адресу суду надійшла письмова заява щодо здійснення розгляду справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні проти позову [PERSON] не заперечувала, просила суд розірвати укладений між нею та позивачем шлюб, оскільки вони дійсно з липня 2018 року не підтримують шлюбно-сімейних відносин та перестали спільно проживати. Наміру зберегти шлюб відповідач не має. Заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 25.05.2018 було укладено шлюб, що зареєстрований Солом'янський районним у м.Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №771, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення відповідача, вони з позивачем з липня 2018 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо та не ведуться спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved