Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач 07.02.2019 року звернувсь до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «А27» про стягнення боргу за договором позики та поруки та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь суму у розмірі 1\~280\~000 грн. В обґрунтування позову вказано, що 07.07.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики на суму 1\~000\~000 грн. З метою забезпечення виконання Договору позики між [PERSON] та ТОВ «А27» укладено договір від 07.07.2017 року, за яким товариство поручилося за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Відповідачі не виконали взяті на себе зобов1язання, тому позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 12.02.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 22.02.2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.04.2019 року. Ухвалою суду від 10.04.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 20.06.2019 року. У судове засідання 20.06.2019 року сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] заявою від 20.06.2019 року просив розглянути справу за її відсутності та вказав, що визнає позовні вимоги, адже гроші брав, проте на разі не може їх повернути. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 07 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав позику у розмірі 1\~000\~000 грн. Згідно п.2.2. Договору позики Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти в розмірі 12% річних від суми позики до дня фактичного повернення позики. Відповідно до п. 4.1. Договору позики строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і становить 10 календарних місяців. 07.07.2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «А27» було укладено Договір поруки, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов`язків [PERSON] за Договором позики від 07.07.2017 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] визнає позовні вимоги, вказує, що кошти отримував. Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, зважаючи на те, що відповідач отримав позику та не повернув кошти до закінчення строку дії договору, поручитель відповідає як солідарний боржник за невиконання основного зобов`язання, вимоги позивача є обґрунтованими. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не знайшов підстав для не прийняття визнання позову, визнання даного позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав та свобод інших осіб. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позову та визнання його боржником, зважаючи на розрахунок заборгованості представлений позивачем, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Також внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 520 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 06.02.2019 року, на зазначену суму.

Outcome: approved