Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Петрушівська сільська рада Ічнянського району Чернігівської області звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обов'язків в розмірі 12426 гривень 34 копійки. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що під час ревізії, проведеної Ніжинською об'єднаною державною фінансовою інспекцією в Чернігівській області, у Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області за період з 29 грудня 2012 року по 25 січня 2013 року було виявлено факти порушення чинного законодавства про оплату праці та організацію дитячого харчування, в результаті чого заподіяно Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області матеріальну шкоду на суму 12426 гривень 34 копійки, що підтверджується Актом ревізії виконання сільського бюджету в Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області. Винними особами в заподіянні вищевказаної шкоди згідно Акту ревізії є [PERSON] - колишній директор Петрушівського НВК, [PERSON] - колишній кухар Петрушівського НВК та [PERSON] - спеціаліст 2-ї категорії, бухгалтер Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області. Відповідачі добровільно відмовляються відшкодувати завдані збитки, а тому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дану матеріальну шкоду та понесені судові витрати. Представник позивача Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю, стягнувши із відповідачів 12426 гривень 34 копійки у відшкодування шкоди та судові витрати солідарно. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала частково та пояснила, що вона працювала директором Петрушівського НВК та несла повну матеріальну відповідальність за матеріальні цінності та продукти харчування в Петрушівському НВК. Незнання закону призвело до порушення нею трудових обов'язків, а тому вона згодна відшкодувати матеріальну шкоду частково, так як на даний час являється пенсіонером та має скрутне матеріальне становище. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала частково та пояснила, що вона також є особою, що несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству або організації. Незнання закону призвело до порушення трудових обов'язків, в результаті чого була нанесена матеріальна шкода, яку просить стягнути частково, оскільки має тяжке матеріальне становище, на утриманні має двох дітей, а чоловік на даний час виконує обов'язки перед державою в АТО. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні в період з 29 грудня 2012 року по 25 січня 2013 рокуНіжинською об'єднаною державною фінансовою інспекцією в Чернігівській областіпроведено ревізію діяльності Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, в результаті якої було виявлено факти порушення чинного законодавства про оплату праці та організацію дитячого харчування. Відповідно до Акту ревізії Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області заподіяно матеріальну шкоду на суму 12426 гривень 34 копійки (а.с.6-16). В зв'язку з допущеними помилками при виконанні трудових обов'язків згідно вищевказаного акту ревізії винними особами в заподіянні вищевказаної шкоди є [PERSON] - колишній директор Петрушівського НВК, [PERSON] - колишній кухар Петрушівського НВК та [PERSON] - спеціаліст 2-ї категорії, бухгалтер Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка по справі [PERSON] вересня 2009 року була прийнята на посаду директора Петрушівського НВК та була звільнена 24 січня 2012 року за власним бажанням, що підтверджується Витягом з наказу (а.с.17-18). [PERSON] працювала кухарем Петрушівського НВК (а.с.4), а [PERSON] по даний час перебуває на посаді спеціаліста ІІ категорії бухгалтера Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, що підтверджується копією розпорядження Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 30 квітня 2002 року № 02 (а.с.56). Частина 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Статтею 134 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків та з ними укладено договори про повну матеріальну відповідальність. Згідно ст. 135-1 КЗпПУ вказує, що перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Вищевказаний перелік визначає перелік посад, коли працівники, що перебувають на цих посадах, несуть повну матеріальну відповідальність, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. До даного переліку входять посади відповідачів по справі. Відповідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду України Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року справи про повну матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. В ході судового засідання було встановлено, що [PERSON] під час виконання своїх трудових обов'язків з грудня 2010 року по травень 2011 року порушила п. 2 «Умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», затверджених наказом Міністерства освіти і науки України № 557 від 26 вересня 2005 року, що призвело до незаконного нарахування та виплати заробітної плати на суму 1911 гривень 36 копійок. У 2009 році встановлено факт нарахування та виплати надбавки [PERSON] за вислугу років на всю заробітну плату, а не на посадовий оклад , що є порушенням п. 1 Порядку виплати надбавок за вислугу педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою КМУ від 31 січня 2001 року за № 78, чим завдано матеріальну шкоду на суму 303 гривні 13 копійок. Також в порушення п. 4.3 «Умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», затверджених наказом Міністерства освіти і науки України № 557 від 26 вересня 2005 року мав місце факт нарахування та виплати [PERSON] в листопаді 2011 року доплати за заміну тимчасово відсутнього працівника, що призвело до незаконного нарахування та виплати на загальну суму 141 гривня 60 копійок. Крім того, [PERSON] здійснювала нарахування та виплату кухарям Петрушівського НВК доплати за несприятливі умови праці без проведення атестації робочих місць, чим порушила п. 33 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом МОУ від 15 квітня 1993 року № 102. Внаслідок даного порушення Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області завдано матеріальної шкоди на суму 2179 гривень 20 копійок. Також [PERSON] порушено ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, що призвело до недоплати працівникам Петрушівського НВК заробітної плати на суму 5684 гривні 28 копійок. Нарахування відпускних проводилося без примінення коефіцієнту коригування, що призвело до недонарахування працівникам заробітної плати за час перебування у відпустках на загальну суму 662 гривні 97 копійок, що є порушенням п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Судом також встановлено, що на протязі періоду, що підлягав ревізії, здійснювалось списання продуктів харчування понад денні норми харчування, що є порушенням п. 1.1 постанови КМУ від 22 листопада 2004 року № 1591 «Про затвердження норм харчування у навчальних та оздоровчих закладах». Дане порушення допущено з вини директора Петрушівського НВК [PERSON] та кухаря [PERSON], внаслідок чого Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області завдано збитків на 3425 гривень 64 копійки. На підставі вищевказаного судом встановлено, що внаслідок допущених порушень Петрушівській сільській раді Ічнянського району Чернігівської області відповідачами завдано матеріальної шкоди на суму 12299 гривень 55 копійок. Стаття 137 КЗпПУ передбачає, що суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Суд, дослідивши матеріали справи та всі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов Петрушівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обов'язків підлягає задоволенню частково, так як [PERSON] являється пенсіонером і єдиним доходом останньої являється пенсія, відповідачка [PERSON] на даний момент ніде не працює, а матеріальним доходом [PERSON] є заробітна плата в розмірі 1218 гривень 00 копійок, на утриманні має двох дітей, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок, із [PERSON] - 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок , а із [PERSON] - 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. Крім того, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок солідарно.

Outcome: partial