Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 14 187 гривень 55 копійок боргу за відсотками за кредитним договором №DNH4KP95380373 від 29 червня 2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 7 травня 2013 року по 7 травня 2018 року та 1762 гривні понесених судових витрат. Позивачем в особі представника ПАТ - Савіхіною А.М. заявлено клопотання про розгляд даного спору в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем, у відповідності до вимог ст.279 ЦПК України заявлено клопотання про розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін. Згідно із позовною заявою позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 29 червня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNH4KP95380373, за умовами якого банк надає клієнту строковий кредит у сумі 3 887 грн. на строк до 29 червня 2007 року включно. В свою чергу позичальник приймає на себе зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі та строк, встановлені умовами договору. У разі порушення позичальником вказаних зобов`язань, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач посилається на ті обставини, що відповідно до п.п.4.1, 4.7 Умов - за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у заяві. Оскільки отримані відповідачем кредитні кошти на даний час банку не повернуті, відповідачеві нараховуються відсотки на суму простроченої заборгованості, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту відсотків. У строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем подано відзив, в якому вказано, що позовні вимоги сторона вважає безпідставними, так як жодних кредитних коштів відповідач не отримував. [PERSON] вказує, що отримував у ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжну картку для здійснення платежів, однак, про те - чи було на ній встановлено кредитний ліміт, йому невідомо. Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що позивач не може визначити суму боргу, яка існує на думку позивач з боку відповідача, що, на думку [PERSON] свідчить про безпідставність заявлених вимог. Відповідачем було заявлено клопотання про розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін, а також надано додаткові письмові докази, які долучені судом до матеріалів справи. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. Так, між сторонами виникли договірні правовідносини - про надання позивачем відповідачеві кредиту на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На доведення укладення сторонами по справі кредитного договору позивачем надано суду копію заяви позичальника №DNH4KP95380373 від 29 червня 2006 року . Відповідно до вказаного документу [PERSON] виявив бажання отримати у ЗАТ КБ «ПриватБанк» строковий кредит у сумі 3 887 грн. строком на 12 місяців із відсотковою ставкою 2,09% на місяць. Кредит є цільовим - з метою купівлі ТНС. Кредитний договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленності з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Предметом позову в даному випадку є стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 6% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Умовами договору, укладеного між сторонами по справі, що зазначені в заяві позивальника, передбачено, що згідно п.4.2.Умов при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Долучені до позовної заяви позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, дійсно містять п.4.2., який передбачає, що згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та пп.3.2.2., 3.3.3. даних Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному у тарифах та заяві. Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в заяві суму щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Таким чином, виходячи із позовних вимог та умов укладеного сторонами договору, з`ясуванню в даному випадку підлягають наступні обставини : чи існує з боку відповідача [PERSON] заборгованість, розмір цієї заборгованості та сума відсотків, які підлягають стягненню при порушенні зобов`язань. Відповідно до наданого позивачем розрахунку - станом на 7 травня 2018 року загальна сума залишку заборгованості за наданим кредитом становила 3887 грн. Загальний залишок заборгованості за процентами в тому числі залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом становить 31 539 грн. 06 коп., заборгованість по відсоткам за період з 7 травня 2013 року по 7 травня 2018 року становить 14 187 грн. 55 коп. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, надані стороною, відповідно до вимог ЦПК України, мають бути належними, допустимими, достатніми. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Під час судового провадження відповідач надав відзив на позов, в якому заперечував наявність у нього заборгованості за кредитом, укладеним між сторонами по справі 29 червня 2006 року, а, відтак, заперечував щодо правомірності нарахування відсотків на заборгованість. На доведення заперечень відповідачем надані суду копії виконавчого напису від 7 листопада 2016 року та рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2018 року, відповідно до яких вказаний напис було видано щодо заборгованості відповідача, яка, згідно із вказаними документами, станом на 29 червня 2006 року становила 3887 грн. - за тілом кредиту, 26 835 грн. 79 коп. - за відсотками. Наданий суду розрахунок заборгованості з боку відповідача, обчислений позивачем станом на 7 травня 2018 року не містить періоду часу з 18 січня 2008 року до 10 грудня 2017 року, що не дає можливості суду переконатись у достовірності проведених позивачем розрахунків. Таким чином, оскільки відповідачем заперечується наявність у нього заборгованості за кредитним договором, а відповідачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано доказів взагалі отримання [PERSON] кредитних коштів за договором від 29 червня 2006 року, а також не надано доказів достовірності та правильності обчислення суми відсотків на заборгованість - у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] слід відмовити за їх безпідставністю. На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed