Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач 10.05.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останньої надміру виплачені кошти у розмірі 7956,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову відзначено, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505. [PERSON] у заявах про призначення допомоги відзначала, що немає житла у регіонах інших ніж тимчасово окупована території України, проте з 04.07.2017 року відповідач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Наявність житла позбавляє права на отримання допомоги, тому з [PERSON] підлягають стягненню кошти у розмірі 7958 грн., що були їй переплачені. Ухвалою суду від 15.05.2018 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою від 13.06.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.08.2018 року. У підготовче засідання 14.08.2018 року учасники справи не зявилися, розгляд справи було відкладено на 23.11.2018 року. Ухвалою суду від 23.11.2018 року було закрите підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 19.02.2019 року. У судове засідання призначене на 19.02.2019 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, де відзначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] отримувала допомогу переміщеним особам на проживання, що вбачається з однойменного рішення Прморського районного департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 16.06.2017 року. [PERSON] є власником квартири №6 в будинку №22 б по Французькому бульвару в м. Одесі, що вбачається з інформаційної довідки №109412198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 Порядку у заяві зазначаються відомості наявність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. У своєї заяві про призначення допомоги відповідач зазначив, що ані в нього ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги. Таким чином, відповідач надав недостовірні відомості, тобто вказав відсутність житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, що призвело до надміру виплаченої допомоги за період у розмірі 7956 грн. Відповідно до п. 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до абз. 2 п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Також треба застосувати норми ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Тож, відшкодуванню підлягає надміру виплачена грошова допомога у сумі 7956 грн., яка утворилась внаслідок зловживання з боку відповідача, а саме відповідач у своїй заяві зазначив, що ані в нього ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, проте нерухомість є. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь надмірно виплаченої державної допомоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved