Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 16269,74 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного з банком договору № DNH4КР11140106 від 25.04.2006 року [PERSON] отримав в банку кредит у сумі 5551 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складають між ним та банком договір. Однак, [PERSON] належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 07.04.2014 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 16269,74 грн., з яких 4723,28 грн. - заборгованість за кредитом, 12075,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13147,37 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 750,94 грн. штраф (процентна частина). В розрахунку, наданому банком, враховано, що 05.06.2009 року Залізничним районним судом видано судовий наказ за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із [PERSON] 14927,96 грн. заборгованості. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.17), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Урядовий кур'єр», яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 25.04.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.15) та відповідачем був укладений договір №DNH4КР11140106, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 5551 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із заяви [PERSON] та умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с.6-11). Згідно Заяви від 25.04.2006 року відповідач [PERSON] ствердив, що ознайомлений з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», а також Тарифами банку своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в банку. Пунктом 2.1 умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачено, що для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді та ін. платежам. Згідно п.2.2 умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом в строки, за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої банком. Із п.4.1 даних умов вбачається, що за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати відсотків в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Відповідно до п.п.3.2.3 умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» вбачається, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. У відповідності до п.5.3 даних умов, банк має право при порушенні позичальником строків погашення заборгованості по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш як на 30 днів позичальник оплачує банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позики. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 07.04.2014 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 16269,74 грн., з яких 4723,28 грн. - заборгованість за кредитом, 12075,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13147,37 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 750,94 грн. штраф (процентна частина). В розрахунку, наданому банком, враховано, що 05.06.2009 року Залізничним районним судом видано судовий наказ за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із [PERSON] 14927,96 грн. заборгованості (а.с.4). Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № DNH4КР11140106 від 25.04.2006 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором № DNH4КР11140106 від 25.04.2006 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.16).

Outcome: approved