Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 15.06.2005 року уклало з відповідачем кредитний договір № б/н, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк видав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, узгодивши Умови та правила надання банківських послуг. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 29.02.2016 року в розмірі 3330,53 дол. США, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2005 року у розмірі 3330,53 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 90105 грн. 45 коп. Представник позивача, [PERSON] який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Заяви № б/н від 15.06.2005 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк надає [PERSON] кредитний ліміт у сумі 900,00 дол. США на кредитну картку «MasterCard», базова процентна ставка 1,83 % в місяць з розрахунку 630 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, узгодивши Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 9-15). Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (картрахунок № 5457082903137185 від 15.06.05), зазначає, що старт карткового рахунку відбувся 27.02.2006 року, було встановлено кредитний ліміт 27.02.2006 року у розмірі 900,00 дол. США, 23.12.2008 відбулася зміна кредитного ліміту, а саме: збільшення до 1100,00 дол. США; 10.01.2009 та 24.01.2009 відбулася зміна кредитного ліміту, а саме: зменшення до 890,00 дол. США; 18.08.2015 року відбулася остання зміна кредитного ліміту, а саме: встановлення кредитного ліміту 890,00 дол. США (а.с. 8). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.06.2005 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Приватбанк станом на 29.02.2016 року становить 3330,53 дол. США., що складає еквівалент 90105,45 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 880,53 дол. США, що складає еквівалент 23822 грн. 20 коп.; заборгованість за відсотками в сумі 2450,00 дол. США, що складає еквівалент 66283 грн. 25 коп.; (а.с. 6-7). Станом на 29.02.2016 року Національний банк України встановив такі офіційні курси гривні до іноземної валюти, а саме: 100 Долар США 2705,4389 (а.с. 5). Матеріали справи містять Банківську ліцензію № 22, видану Національним банком України 05 жовтня 2011 року Публічному акціонерному товариству комерційному банку Приватбанк, на право надання банківських послуг визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с. 19). Таким чином, суду не надано позивачем відповідної банківської ліцензії, згідно якої позивач мав право, станом на дату укладення зазначеного вище кредитного договору, здійснювати операції з валютними цінностями. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, при цьому, враховуючи не надання позивачем відповідної Банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з врахуванням зазначеного позивачем гривневого еквіваленту відповідної заборгованості, виходячи із зазначеного позивачем офіційного курсу гривні до долара США станом на день платежу, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved