Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом, яким просило стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 049-2008-298 від 28.02.2008 р. в сумі 36323,09 доларів США, що по курсу НБУ станом на день здійснення розрахунку становить 290312,30 грн.; звернути стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки), а саме на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах; стягнути із відповідачів судовий збір у розмірі 2903,12 грн. В ході розгляду справи представник ПАТ «Універсал Банк» уточнив позовні вимоги та просив стягнути із відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 36219,40 дол. США, тобто без врахування підвищених відсотків за користування кредитом, та судові витрати. Свої вимоги ПАТ «Універсал Банк» обгрунтовує тим, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого являться ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 049-2008-298 від 28.02.2008 р., згідно якого [PERSON] було передано від банку грошові кошти в сумі 28000,00 дол. США, з кінцевим строком повернення кредиту до 10.02.2038 р., під 12.45 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28.02.2008 р. з [PERSON] було укладено договір поруки № 049-2008-298-Р, згідно умов якого остання являється поручителем по зобов'язаннях [PERSON] Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28.02.2008 р. з [PERSON] було укладено договір поруки № 049-2008-298-Р/1, згідно умов якого останній являється поручителем по зобов'язаннях [PERSON] Однак, відповідачі взяті на себе зобов'язання за договорами не виконали та станом на момент звернення до суду із позовом заборгували перед позивачем 36219,40 доларів США, з них: 235,20 дол. США -прострочена заборгованість по кредиту; 27423,91 дол. США - сума дострокового стягнення кредиту; 8560,29 дол. США - заборгованість по відсоткам. Відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], яким просить визнати недійсним договір поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.2008р., укладений нібито між нею та ПАТ «Універсал Банк»; стягнути із відповідачів моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. Під час розгляду справи [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним договір поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.2008 р. та договір іпотеки від 28.02.2008р. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що не давала згоди [PERSON] (колишньому чоловіку) на укладення договору кредиту, який не можна вважати дрібним побутовим договором, крім того коштами отриманими в кредит відповідач [PERSON] розпорядився самовільно; договору поруки вона не підписувала, а тому не може нести відповідальність за невиконання [PERSON] умов кредитного договору; договір іпотеки було укладено без дозволу органу опіки та піклування, тобто без врахування інтересів малолітньої дитини - [PERSON], 2004 р.н., який як член сім'ї [PERSON] мав право на користування квартирою. В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» повністю підтримав уточнені позовні вимоги по первинному позову, проти зустрічного позову заперечив. [PERSON] та її представник [PERSON] проти первинного позову заперечили, зустрічний позов підтримали у повному обсязі. [PERSON] в судовому засідання первинний позов визнав, проти зустрічного позову заперечив. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засідання проти первинного позову заперечив з тих підстав, що позивач пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя, а тому з тих підстав просить у задоволенні первинного позову відмовити. При розгляді зустрічного позову покладається на розсуд суду, так як не виступає за вказаним позовом ні стороною, ні третьою особою. Заслухавши пояснення сторін, доводи експерта та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов слід задоволити, у задоволенні зустрічного позову відмовити із наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON], було укладено кредитний договір № 049-2008-298 від 28.02.2008 р., відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 28000,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту до 10.02.2038 р., під 12,45 % річних для придбання житла - квартири [ADDRESS] /а.с. 10-15/. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28.02.2008 р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 049-2008-298-Р, згідно умов якого остання являється поручителем по зобов'язаннях [PERSON] Аналогічний договір поруки № 049-2008- 298-Р/1 від 28.02.2008 р. укладено між банком та [PERSON] Також з метою повного та своєчасного виконання вказаного кредитного договору 28.02.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладеного договір іпотеки на квартиру [ADDRESS]. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 22.04.2010 р. Сихівським відділом РАЦС ЛМУЮ вбачається, що 18.03.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]»./ а.с. 94/. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи, ВАТ «Універсал Банк» належним чином виконав свої обов'язки за договором про надання кредиту, надавши вказаний кредит у обумовленій в договорі сумі, що підтверджується заявою про видачу готівки від 28.02.2008 р. /а.с. 26/. Згідно до п.п. 5.3.1, 5.3.2 кредитного договору позичальник [PERSON] взяв на себе зобов'язання належним чином виконувати умови кредитного договору, повернути банку кредит у повному обсязі, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строк та на умовах, що визначені цим договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Проте, [PERSON] умови договору не виконав та кошти за договором кредиту відповідно до встановленого графіку не повернув. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Нормами ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з договорами поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.2008 року та № 049-2008-298-Р/1 від 28.02.2008 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання відповідати за виконання [PERSON] умов кредитного договору, та відповідно до положень договору поруки, зобов'язалися нести солідарну відповідальність разом із [PERSON] у випадку невиконання чи неналежного виконання останнім умов кредитного договору. Згідно до п.п.1.3, 1.4 договорів поруки - поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Положеннями ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідач [PERSON] заперечує стягнення із нього заборгованості, як з поручителя, оскільки позивачем пропущено строк пред'явлення до нього вимоги. Нормами ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Згідно із пп. 1.2, 4.2. договору поруки обумовлено, що порука припиняється виконанням всіх зобов'язань, що забезпечуються такою порукою та термін повного виконання зобов'язання боржника визначено як 10.02.2038 р. Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2010 року ПАТ «Універсал Банк» надсилало позичальнику [PERSON] та поручителям [PERSON], [PERSON] вимоги про сплату простроченої заборгованості по кредитному договору укладеному із [PERSON] Отримання відповідачами вказаних вимог підтверджується поштовими повідомленнями, що містяться у матеріалах справи /а.с. 33, 35, 37/. Крім того рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2013 р., яке залишене без змін судом апеляційної інстанції, у позові [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] про припинення договору поруки відмовлено за безпідставністю вимог. Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» пред'явило вимогу до позичальника та поручителя в межах строків, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України, а відтак, договір поруки від 28.02.2008р. не може вважатися припиненим. Судом встановлено, що [PERSON] умови кредитного договору не виконуються, від так у позивача виникло право на дострокове пред'явлення вимоги про повернення кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 05.06.2012 року сума боргу за кредитним договором №049-2008-298 від 28.02.2008 р. становить 36219,40 доларів США, з них: 235,20 дол. США -прострочена заборгованість по кредиту; 27423,91 дол. США - сума дострокового стягнення кредиту; 8560,29 дол. США - заборгованість по відсоткам. З огляду на те, що [PERSON] прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, та враховуючи, що кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитними договорами в сумі 36219,40 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом НБУ станом на 07.05.2014 року 422004,79 грн. підлягає стягненню на користь позивача солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON], як позичальника та поручителів. Щодо зустрічного позову, то такий не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.ст. 11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] просить визнати недійсними оспорювані правочини: договір поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.208 р. та договір іпотеки від 28.02.2008 р. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Договір поруки позивач за зустрічним позовом, просить визнати недійсним з тих підстав, що вона особисто не підписувала вказаний договір. Однак згідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2966 від 23.09.2013 р., який повністю підтриманий експертом [PERSON] в судовому засіданні, підписи від імені [PERSON], розташовані в графі «Поручитель» в нижньому правому куті першого, другого та третього аркушів та в графах «Поручитель: [PERSON]» та «Підтверджую, що примірник Договору отримав» перед записом «([PERSON])» 28 лютого 2008 р.» на Договорі поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.2008 р., виконані [PERSON]./а.с. 172-173/. Договір іпотеки [PERSON] просить визнати недійсним з тих підстав, що вона не давала згоди на підписання [PERSON] вказано договорі та внаслідок укладення договору іпотеки порушено право їхньої неповнолітньої дитини - [PERSON] на користування житлом. Однак у матеріалах справи міститься заява [PERSON], що на підставі ст. 65 СК України вона надає згоду на укладення її чоловіком [PERSON] договору кредиту № 049-2008-298 від 28.02.2008 р. та договору іпотеки від 28.02.2008 р. / а.с. 244/. Крім того, оскільки кредит у банку брався відповідачем [PERSON] для придбання квартири [ADDRESS], тому на момент укладення договору іпотеки вказаного житла неповнолітня дитина [PERSON], 2004 р.н., не була зареєстрована у вказаному житлі, йому не належала частка у вказаному майні, відтак для укладення договору іпотеки від 28.02.2008 р. не потрібна була згода органу піки та піклування, оскільки права неповнолітньої дитини не було порушено. Вищезазначене вказує на те, що позивач [PERSON] була ознайомлена з умовами спірних договорів, умови договорів на момент їх укладення влаштовували позивача за зустрічним позовом. Відтак, [PERSON] мала передбачити настання можливих негативних наслідків у зв'язку з укладенням вказаних договорів. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, тому у задоволені зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак із відповідачів за первинним позовом слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2903,12 грн. На підставі ст.ст. 203, 215, 525-526, 530, 543, 546, 553, 554, 559, 652, 1045, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: dismissed