Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 06.07.2010 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг,правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі,а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договорі відповідач станом на 31.07.2016 року має заборгованість 29235,68 грн., яка складається наступного: 2981,07грн. - заборгованість за кредитом; 21286,24 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 1368,37 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29235 грн. 68 коп. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просить його задовольнити. Представники у судовому засіданні позов не визнали, надали письмові заперечення. Суду пояснили, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу та просять застосувати загальну позовну давність до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та застосувати спеціальну позовну давність до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за пенею, комісією та за штрафами. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представника позивача, представників відповідача, суд приходе до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.07.2010 р. між сторонами був укладений кредитний договір №б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Останній платіж на виконання умов вищевказаного кредитного договору був здійснений [PERSON] у 2012 року. Позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» була подана 30.08.2016 р. У заяві [PERSON]від 06.07.2010 р. строк надання кредиту не зазначений, він вказаний в Умовах і правилах надання банківських послуг. Згідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. Подальше продовження дії договору Умовами і правилами надання банківських послуг не передбачено та зі [PERSON] не погоджено. Суд вважає, що, договір між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», укладений 06.07.2010 р. діяв до 06.07.2011 р., а враховуючи автоматичну пролонгацію договору на 12 місяців до 06.07.2012 р. Суд не узяв до уваги довідку, яка надана представником позивача у судовому засіданні, згідно якої позивачем зазначено строк дії картки до 2014 року, тому, що ця довідка суперечить умовам кредитного договору, а саме п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг. Таким чином,кінцевим терміном виконання зобовязань за кредитним договором є 06.07.2012р. У випадку невиконання відповідачем зобовязань за договором Банк мав дізнатися про це не пізніше 07.07.2012 р. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченям), то в разі прострочення повернення чергової частинми позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Суд вважає, що по справі встановлено підстави для застосування строків позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, суд приходе до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» не знайшов свого обґрунтування і доказів і тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed