Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 64 221,92 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 07 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № K2XRRX03650388, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 1 305,58 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 29.03.2016 року становить 64 221,92 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 504,38 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 566,67 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 034,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 41 582,49 грн., а також штрафів відповідно до п. 5.3. умов та правил надання банківських послуг, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500,00 грн. та штрафу у процентній складовій у розмірі 3 034,38 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи; у поданій суду заяві представник ПАТ «ПриватБанк» просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву у якій зазначила, що з позовними вимогами не згодна, так як кредит виплатила у повному обсязі у 2009 році та просить застосувати позовну давність і розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 07 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № K2XRRX03650388, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 1 305,60 грн. строком користування коштами з 07.09.2007 року по 07.09.2009 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання кредиту у розмірі 47 грн. та одноразової винагороди у розмірі 217,60 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем 07.09.2007 року заяви позичальника № K2XRRX03650388 додатками до якої є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 5-9). Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За умовами кредитного договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця в період сплати з 1 по 5 число кожного місяця шляхом надання позичальником банку грошових коштів (щомісячний платіж) у сумі 116,25 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач повідомила суду, що заборгованість по кредиту вона виплатила у 2009 році у повному обсязі, після чого будь яких вимог від позивача вона не отримувала, кошти банку у подальшому не сплачувала, проти задоволення позову заперечує, також просить застосувати строк позовної давності. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Частиною 1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначено вище, строк сплати кредиту сторонами визначено 07.09.2009 року. Даний позов поданий до суду 19.04.2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Верховний Суд України зробив правовий висновок у спорі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Даним правовим висновком роз»яснено, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У спростування викладених обставин будь яких належних та допустимих доказів позивачем суду не надано. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначене позов не підлягає задоволенню, оскільки поданий з пропущенням строку позовної давності. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed