Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором від 11.11.2005р. про відкриття картрахунку, згідно якого, відповідач отримав від банка платіжну картку [NUMBER], на яку банк перерахував 6000гр. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% в місяць, на строк дії картки - 2роки. Протягом 2006р. відповідач зняв кошти з карткового рахунку, та деякий час погашав суму заборгованості, після чого, ліміт суми на картці було збільшено до 9000гр. Однак, починаючи з 2009р. відповідач умови договору про відкриття картрахунку не виконує, тому, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2014р. становить 24795,13гр., а саме: заборгованість за кредитом - 9930,23гр., заборгованість по нарахованим і не сплаченим % за користування кредитом - 13207,99гр., сума штрафу /фіксована частина/ - 500гр., та сума штрафу /% складова/ - 1156,91гр. Тому, банк звернувся з позовом до суду для стягнення з відповідача, як позичальника, вищевказаної суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. Відповідач не заперечує проти позову, пояснивши суду, що дійсно, протягом 2006р.-2007р. він зняв з карткового рахунку грошові кошти в сумі 6000гр., які банк нарахував йому за власною ініціативою, та які відповідач потратив на свої потреби. З часу отримання грошових коштів, відповідач частково сплачував заборгованість перед банком, тому, банк збільшив його ліміт до 9000гр., якими він також скористався, а потім, через матеріальні труднощі, відповідач припинив погашати суму заборгованості. У зв'язку з чим, відповідач не заперечує повернути банку заборгованість, але за рішенням суду. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: відповідно договору від 11.11.2005р. про відкриття картрахунку, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON], відповідач отримав від банка платіжну картку [NUMBER], на яку банк перерахував 6000гр. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% в місяць, строк дії картки був встановлений - 2р. /а.с.10/. Як встановлено в судовому засіданні, протягом 2006р. відповідач зняв кошти з карткового рахунку, та деякий час погашав суму заборгованості, після чого, ліміт суми на картці було збільшено до 9000гр. Однак, починаючи з 2009р. відповідач умови договору про відкриття картрахунку не виконує. Відповідно до ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Представник позивача наполягає на тому, що між сторонами укладено договір від 11.11.2005р. , який діє до теперішнього часу, тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 30.04.2014р., що становить 24795,13гр., а саме: заборгованість за кредитом - 9930,23гр., заборгованість по нарахованим і не сплаченим % за користування кредитом - 13207,99гр., сума штрафу /фіксована частина/ - 500гр., та сума штрафу /% складова/ - 1156,91гр., що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.4-9/ та випискою з руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача /а.с.39-58/. Як встановлено судом, договір складався з заяви позичальника та умов надання банківських послуг /а.с.11-16/. Згідно ч.1 ст. 526 та ст. 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позичальник - відповідач по справі, зняв з карткового рахунку грошові кошти протягом 2006р.-2007р., а саме - 6000гр., потім він частково погашав заборгованість, після чого, банк збільшив ліміт на його платіжній картці до 9000гр., якими відповідач також скористався. Відповідно виписки з руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача, він продовжував частково погашати заборгованість перед банком в 2010р.-2012р., підтверджуючи дію договору, укладеного з банком 11.11.2005р. У зв'язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, однак, подвійне стягнення суми штрафу, на якому наполягає позивач, є безпідставним, тому, суд вважає, що фіксована частина штрафу - 500гр., не повинна бути стягнута, в іншій частині, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджені представленими по справі доказами.

Outcome: approved