Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що 23 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № HEXRRX14640018, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2870,11 грн., зі сплатою 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В судовому засіданні представник позивача Пушна Т.М. позовні вимоги підтримала повністю і просила стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 33 948,60 грн., що складається з: 2870,12 грн. - заборгованість за кредитом; 328,93 грн. - заборгованість за відсотками; 964,32 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 27 692,44 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»); 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1592,79 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що мав складнощі з погашенням кредиту, оскільки не працює вже на протязі п'яти років. Проти задоволення позову не заперечував, однак просив зменшити розмір зарахованої пені. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір у вигляді заяви позичальника № HEXRRX14640018, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2870,11 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник повинен щомісяця надавати банку грошові кошти в сумі 204,21 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородами, комісією, а також іншими витратами згідно умов. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови кредитно-заставного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 03.01.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 33 948,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з тіла кредиту - 2870,12 грн., заборгованості по процентам - 328,93 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом - 964,32 грн. У відповідності до ч.1 ст. 623 та ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача пені за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рн/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як вбачається із розрахунку позивача, розмір заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 27 692,44 грн., то з огляду на вищенаведені норми права та позицію Конституційного Суду України, суд вважає, що розмір пені слід зменшити до суми заборгованості по тілу кредиту - 2900 грн. Частковому задоволенню також підлягають вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 1592,79 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем у розмірі 86 грн. 56 коп., пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial