Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 30 341,07 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 11.02.2011 року, а також понесених судових витрат (а.с.44-46). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.02.2011 року відповідач у ПАТ КБ Приватбанк отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказують, що підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банкіських послуг. Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Посилаються, що при укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вказують, що банк свої зобов»язання за договором виконав. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач взяті на себе зобов»язання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 31.10.2016 року заборгованість відповідача перед ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» становить 30341,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1506,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 23113,74 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн., а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1421,00 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності (а.с.106-107). Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленістю двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з нормою ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 11.02.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-7). У заяві від 11.02.2011 року зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Даний факт підтверджується підписом відповідача [PERSON] (а.с.6 зв). Відповідно до п.2.1.1.2 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві і Пам`ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, що вказана в розділі «Відмітки Банку» Заяви. Відповідно п.2.1.1.2.3 Умов та правил, клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт дає право банку в любий час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Факт підписання вищевказаної заяви від 11.02.2011 року та отримання платіжної карти [PERSON] не заперечувався. Так, відповідно Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 300 грн., який поступово збільшено до 1500 грн. (а.с.94-96). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, що передбачений Договором. Відповідачем порушені умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 30341,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1506,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 23113,74 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн., а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1421,00 грн., що підтверджується наданим банком розрахунком (а.с.4-5). Представником відповідача заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності (а.с.106-107). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 22.10.2014 року у справі №6-127цс14, обовязковість якої регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). З виписки по проведенню операцій по платіжній картці [PERSON] (а.с.94-102) вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості по рахунку надходили 24.04.2013 року в сумі 110 грн. Із позовом ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось 24.11.2017 року, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки строк дії картки, встановлений до 01.11.2014 року, карточка не перевидавалась. Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 093893 , [PERSON] 04.06.2015 року зареєструвала шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловіку та дружині «Антонюк». З урахуванням вищевикладеного, заявлені банком вимоги в частині стягнення з [PERSON] тіла кредиту та відсотків за його користування підлягають задоволенню. Однак, пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) останній платіж на погашення свого боргу внесла 24.04.2013 року в сумі 110 грн., тобто річний строк для предявлення вимог стягнення нарахованих пені та комісії закінчився 24.05.2014 року. Таким чином, позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON]А, пені та комісії. Стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов»язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та просрочених процентів і комісій. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 231 грн 00 коп - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (1506 грн 33 коп - заборгованість за кредитом + 23113 грн 74 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом) = 24620 грн 07 коп х 5% = 1 231 грн 00 коп. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог у розмірі 26 351 грн 07 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial