Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у запереченні. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № 02/473-к від 28.03.2007 року ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», надало [PERSON] грошову кошти в сумі 36900 доларів США з розрахунку 12,5 % річних з кінцевим строком повернення до 27.03.2027 року для придбання квартири (а.с.9-12). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання кредитних зобовязань за вказаним договором між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 28.03.2007 року (а.с.25) . Згідно умов договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Позивач зазначає, що заборгованість відповідачів за кредитними зобовязаннями складає 18232,16 доларів США, в тому числі 1102,01 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що підтверджується наданим розрахунком (а.с.5-8). Відповідач 1 визнав у судовому засіданні те, що укладав договір кредиту в лютому 2015 року поручитель повідомила банк, про те, що [PERSON] як військовослужбовець призваний до ЗСУ та виїхав у АТО. Також відповідач 1 зазначив, що своєчасно дотримувався графіку сплати кредиту до моменту призову до Збройних сил України. А тому просив відмовити у достроковому стягненні по всій сумі кредиту, визнавши тільки прострочену заборгованість за вимогами банку. Також відповідач 1 зазначив, що після повернення із зони АТО він поновив проплати по кредитному договору і має намір продовжувати платити по кредитному довогору. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Досліджуючи матеріали позову, судом встановлено, що з 15.02.2015 року по 18.04.2016 рік відповідач мобілізований був до складу ЗСУ та перебував у зоні АТО (а.с.70-72). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості на момент мобілізації до ЗСУ (до 10.02.2015 року) була відсутня заборгованість по кредитному договору. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що виникла у позичальника ситуація непереборної сили, що унеможливило щомісячне внесення платежів за графіком, суд прийшов до переконання, що дострокове стягнення всієї суми по кредиту є передчасним, а позовні вимоги щодо стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 02/473-к від 28.03.2007р. станом на 25.01.16 р .в сумі 18232,16 доларів США.. є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення в частині стягнення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 1102,01 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial