Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

ПАТ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KP37350317 від 14.10.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 1170,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, відповідач належним чином не виконувала зобовязання відповідно до умов договору, чим утворила заборгованість станом на 24.05.2017 року в розмірі 15\~349,12 грн., у звязку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № DNH4KP37350317 від 14.10.2006 року у розмірі 15 349, 12 грн. Представник позивача, [PERSON]О, який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилась, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача, з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» . Відповідно до Заяви Позичальника № DNH4KP37350317 від 14.10.2006 року ЗАТ КБ «Приватбанк» надає [PERSON] кредит у розмірі 1170 грн., строк кредиту 12 місяців, по 15.10.2007р. включно з умовою сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також комісії, яка зазначена у Умовах. Погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 111,45 грн. для погашення заборгованості. (а.с.5). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP37350317 від 14.10.2006 р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Приватбанк» станом на 24.05.2017 року становить 15\~349,12 грн., яка складається з: 652,32,грн. заборгованість за кредитом, 4055, 58 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9434,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 707,10 грн. штраф (процентна складова). Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.\~Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Кредитним договором передбачена відповідальність за порушення зобовязання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто вимога банку про стягнення з відповідача пені та штрафів є взагалі неправомірною, оскільки стягуючи пеню висувати вимогу про стягнення штрафів банк не має права. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі №6-2003цс15 згідно зі ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення,а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по пені в розмірі 9\~434,12 грн. задоволенню не підлягають. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою для часткового задоволення позову. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № DNH4KP37350317 від 14.10.2006 у розмірі 5 915 грн., з яких:\~ 652,32,грн. заборгованість за кредитом, 4055, 58 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 707,10 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved