Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-22 00:00:00

ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків у розмірі 9723 грн 84 коп. Свою вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2015 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №66529а5х. Предметом даного договору майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володіннями, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 10.08.2016 року в м.Харкові по вул.Коцюбинського, 12 сталася дорожньо-транспортна пригода автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Mazda» державний номерний знак [NUMBER] завдано механічних ушкоджень. Згідно до рахунок-фактури №000002457 від 16.08.2016 року вартість відновлюваного ремонту зазначеного транспортного засобу склала 10723 грн 84 коп. Позивач на підставі страхового акту №АХА2152212 від 29.08.2016 року виплатив страхувальнику страхове відшкодування в загальному розмірі 9723 грн 84 коп., а відтак просить зазначену суму стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи не надходило, в запереченнях до позову заначив, що є неналежним відповідачем оскільки між ним та Страховою компанією ПрАТ «СТ Іллічівське» укладено поліс №АІ/9672436 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, а відтак просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 27.02.2018 року за клопотання відповідача залучено у якості співвідповідача Страхову компанію ПрАТ «СТ Іллічівське», яке жодних заперечень суду не надало. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 30.12.2015 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №66529а5х. Предметом даного договору майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володіннями, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Згідно довідки №3016274415990988 про дорожньо-транспортну пригоду 10.08.2016 року сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] п.10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Mazda» державний номерний знак [NUMBER] завдано механічних ушкоджень. Згідно до рахунок-фактури №000002457 від 16.08.2016 року вартість відновлюваного ремонту зазначеного транспортного засобу склала 10723 грн 84 коп. Позивач на підставі страхового акту №АХА2152212 від 29.08.2016 року виплатив страхувальнику страхове відшкодування в загальному розмірі 9723 грн 84 коп. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що надана копія постанови по справі №638/16071/16-п роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень не належним доказом по справі, оскільки з неї неможливо ідентифікувати осіб. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно полісу №АІ/9672436 «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] власником якого є [PERSON] забезпечено ПрАТ «СТ «Іллічівське». Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком особи, яка завдала шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування на винну особу суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного суду Великої палати від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц. Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування витрат, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed