Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

ПАТ КБ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 014/14-10/60G82 від 07.02.2008р. [PERSON] отримав у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредит у розмірі 25 000,00 дол.США та зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,25 % річних, з кінцевим терміном повернення до 06.02.2013р. Відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання по вище вказаному кредитному договору, в зв'язку з чим станом на 19.09.2013р. його заборгованість становить 35993,28 дол.США, що в гривнях є 287214,70 грн., з яких 183072,55 грн. -заборгованість за кредитом, 60274,25 грн. - прострочені відсотки , 43867,90 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. В забезпечення повернення кредиту між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого являється житловий будинок цегляний площею 233,8 кв.м. та житловою площею 139,9 кв.м. та господарські будівлі та споруди: літня кухня, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, площею 2500 кв.м. призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, власником якої являється [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 004747. В добровільному порядку відповідачк не бажає погасити вказану суму заборгованості. А тому, просить звернути стягнення на заставне майно яке відповідно до договору іпотеки є заставним майном на забечпечення виконання умов кредитного договору . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив що він згідний повернути кошти, але вважає що необхідно зменшити суму пені, яка нарахована банком безпідставно оскільки він вмпежах можливого погашав частково кредит та нараховані відсовтки . На даний час на заперечує щодо реалізації заставного майна , однак вважає , що описане майно в своїй вартості значно перевищує суму боргу визначену по кредиту , тому в подальшому буде намагатись погасити борг за рахунок продажі іпотечного майна . Просить позов задовлити частково звернути стягнення нга заставне майно вмежах суми боргу за виключенням нарахованої пені . Суд, вивчивши матеріали справи та вислухавши сторони вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання в строк встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № 014/14-10/60G82 від 07.02.2008р. [PERSON] отримав у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредит у розмірі 25 000,00 дол.США та зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,25 % річних, з кінцевим терміном повернення до 06.02.2013р. Відповідно до вище вказаного договору [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення заборгованості в наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови кредитного договору, що стверджується вимогою про виконання грошових зобов'язань направленими ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в адрес відповідача про сплату суми простроченого платежу, яку він по даний час не сплатив. А згідно ст.1050ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Як вбачається з кредитного договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у вигляді сплати пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до представленого розрахунку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість відповідача станом на 19.09.2013р. становить 35993,28 дол.США, що становить 287214,70 грн., з яких 183072,55 грн. -заборгованість за кредитом, 60274,25 грн. - прострочені відсотки , 43867,90 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Згідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як видно із представлених матеріалів справи, що в забезпечення повернення кредиту між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого являється житловий будинок цегляний площею 233,8 кв.м. та житловою площею 139,9 кв.м. та господарські будівлі та споруди: літня кухня, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, площею 2500 кв.м. призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, власником якої являється [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 004747. Однак як видно із матеріалів справи , що визначена сума вартості заставного майна значно перевищує розмір боргу за кредитним договором . Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині нарахованої пені в сумі 5488, 29 дол США що становить 43 867 , 90 гр . , оскільки відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин які мають істотне значення . Судом встановлено що відповідач не порушував умови кредитного договору умисно , а тільки через складне матеріальне становище не мав можливості вчасно проводити оплату по кредиту , також суд бере до уваги , що термін дії кредитного договору закінчився 6.02.2013 р. і банк мав можливості звернутись із позовом до боржника раніше відповідно до п. 6 договору. Таким чином, враховуючи вище наведене, слід звернути стягнення на заставне майно в межах заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/60G82 від 06.02.2008р. в сумі 243346,80 грн. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 551, 612, 1050ч.2 ЦК України та

Outcome: approved