Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Перший заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального закладу Генічеська центральна районна лікарня звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування потерпілого\~від кримінального\~правопорушенняв розмірі 5031 грн. 58 коп. Позов мотивував тим, що [PERSON], 30 жовтня 2015 року близько 22 години 30 хвилин, знаходячись неподалік будівлі «Торгівельний центр», розташованої по пр. Миру, 50 наніс [PERSON] [INFO] декілька ударів кулаками обох рук по обличчю, що призвело до падіння останнього, та ногами по різним частинам тіла, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоровя. Вироком Генічеського районного суду від 29 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Вирок суду змінено ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди. В решті, у тому числі, в частині встановлення та доведення вини [PERSON] в спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості [PERSON] вирок залишено без змін. Згідно п. 15 листа Генічеської ЦРЛ № 07/531 від 04 грудня 2017 року, [PERSON] [INFO] знаходився в неврологічному відділенні з 30 жовтня 2015 року по 18 листопада 2015 року, тобто 19 ліжко - днів. За час перебування останнього на стаціонарному лікуванні, сума витрачених коштів склала 5031,58 грн. Отже, тілесні ушкодження, отримані [PERSON] 30 жовтня 2015 року перебувають у причинно - наслідковому звязку з діями, вчиненими відносно нього [PERSON], тому, оскільки на лікування потерпілого закладом охорони здоровя витрачені державні кошти та винною особою у добровільному порядку не відшкодовані, то прокурор просив стягнути вказані кошти з відповідача у порядку ст. 1206 ЦК України. Прокурор Черната К.О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій вимоги позову підтримав, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не зявився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзиву на позов, тому суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, вироком Генічеського районного суду від 29 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України (а.с.5-7). Вирок суду змінено ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди. В решті, у тому числі, в частині встановлення та доведення вини [PERSON] в спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості [PERSON] вирок залишено без змін (а.с. 8-10). Вироком встановлено, що [PERSON], 30 жовтня 2015 року близько 22 години 30 хвилин, знаходячись неподалік будівлі «Торгівельний центр», розташованої по пр. Миру, 50 наніс [PERSON] [INFO] декілька ударів кулаками обох рук по обличчю, що призвело до падіння останнього, та ногами по різним частинам тіла, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоровя. В результаті вказаних дій, потерпілий [PERSON] [INFO] знаходився в неврологічному відділенні з 30 жовтня 2015 року по 18 листопада 2015 року, тобто 19 ліжко - днів (а.с.11-12). Так, відповідно до ст. 1206 ЦК України особа яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 p., сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 3 вище зазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1206 ЦК України, п. п. 1,4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансуються лікувальні заклади, у сумі фактичних витрат з винних осіб, тобто з [PERSON] Таким чином, загальні витрати закладу охорони здоровя витрачені на особу, яка потерпіла від злочину, становлять 5031 грн. 58 коп., які підлягають стягненню з винної особи [PERSON] у відповідності до ст. 1206 ЦК України. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. При прийнятті рішення, суд керується ст.1206 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved