Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивака звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про передачу права власності на земельну ділянку, пояснюючи, що вона є рідною донькою [PERSON],та 01.10.2015 року [PERSON] померла. Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розміром 9,0752 га, що розташована на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, яка призначені для ведення сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 1421584800:04:000:0368), яка належали [PERSON] на праві приватної власності на землю. Восени 2007 року [PERSON] отримала пропозицію від відповідача укласти з ним договір про добровільну передачу Новоандріївській сільській раді права власності на вказану земельну ділянку у звязку з добровільною відмовою від неї, що було необхідно для благоустрою та розвитку села, забезпечення робочих місць. Підприємство «Новоандріївські каоліни» розробило проект з будівництва на території сільської ради підприємств, що мали здійснювати переробку первинних каолінів. Вказані умови були оговорені у протоколі зборів громадян від 15.11.2007 року, а також договором про сумісну роботу між відповідачем та ТОВ «Новоандріївські каоліни» від 16.11.2007 року. 09.04.2008 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір про передачу права власності на земельну ділянку у звязку з добровільною відмовою від неї власника, тобто, [PERSON] Договір був завірений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу [PERSON] Не вважаючи на укладений договір, земельна ділянка фактично залишалася у володінні [PERSON], вона сплачував за неї податки та користувалася. ТОВ «Новоандріївські каоліни» припинило свою діяльність, не розпочавши виконання проектів з переробки каолінів, у звязку з чим позивач вважає обставини, під час яких був укладений договір такими, що суттєво змінилися, добровільно розірвати договір відповідач не бажає. Тому просить суд розірвати договір про передачу права власності та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання позивачка не зявилася, у своїй заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що\~ позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З договору про передачу права власності на земельну ділянку (а.с.6,7) вбачається, що 09.04.2008 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені позивача та Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області укладено договір про передачу права власності на земельну ділянку у звязку з добровільною відмовою від неї її власника, [PERSON]. Предметом договору є земельна ділянка загальною площею 9,0752 га, кадастровий номер 1421584800:04:000:0368, розташована на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, яка призначена для ведення сільськогосподарського виробництва, що належали [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON]. є рідною донькою [PERSON], що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи (а.с.8, 14-16,21). Судом встановлено, що 01.10.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується довідкою № 891 від 08.09.2016 року, виданою Новоандрївською сільською радою (а.с.8). Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі (а.с.13). однак реалізувати своє право на отримання спадщини позивачка не має можливості, оскільки земельні ділянка знаходиться у володінні Новоандріївської сільської ради. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У разі суттєвих змін обставин, якими сторони керувалися\~ під час його укладення, договір може бути змінено або розірвано зі згоди сторін, якщо інше не витікає із суті зобовязання, - вказані положення встановлені ч.1 ст.652 ЦК України. Зміни обставин є суттєвими, якщо вони змінилися настільки, що якщо б сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, а уклали б його на інших умовах. Частиною 2\~ст.652\~ЦК України\~визначено:\~якщо сторони\~не досягли\~згоди щодо\~приведення договору\~у відповідність\~з обставинами,\~які істотно\~змінились,\~або щодо\~його розірвання,\~договір може\~бути розірваний,\~а з\~підстав,\~встановлених частиною\~четвертою цієї\~статті,\~-\~змінений за\~рішенням суду\~на вимогу\~заінтересованої сторони\~за наявності\~одночасно таких\~умов: 1)\~в момент\~укладення договору\~сторони виходили\~з того,\~що така\~зміна обставин\~не настане; 2)\~зміна обставин\~зумовлена причинами,\~які заінтересована\~сторона не\~могла усунути\~після їх\~виникнення при\~всій турботливості\~та обачності,\~які від\~неї вимагалися; 3)\~виконання договору\~порушило б\~співвідношення майнових\~інтересів сторін\~і позбавило\~б заінтересовану\~сторону того,\~на що\~вона розраховувала\~при укладенні\~договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Як зазначає у позові позивачка, під час укладення договору ані [PERSON] ані відповідач не могли передбачити, що підприємство ТОВ «Новоандріївські каоліни» не розпочне свою роботу з добування каолінів, самі сторони не могли усунути цих обставин після укладення договору. Добровільно відповідач не погоджувався розірвати договір. Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише зі згоди сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду за вимогою однієї зі сторін при суттєвому порушенні договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Суттєвим є таке порушення стороною договору, якщо внаслідок спричиненої цим шкоди інша сторона у значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, сторони по справі є сторонами договору та не мають заперечень проти його розірвання, під час укладення договору не передбачали, що підприємство з переробки каолінів припине свою діяльність та відмовиться від своїх намірів використовувати земельну ділянку у своїй діяльності, усунути ці обставини\~ не мають можливості, тому позовні вимоги в частині розірвання договору обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 1, 4 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, відповідач не реєстрував своє право власності на передані йому за договором відчуження земельні ділянки в органах реєстрації речових прав не нерухоме майно, тому не набув на нього прав власника та земля не належить до комунальної власності земель Новоандріївської сільської ради. Враховуючи, що договір передачі земельної ділянки підлягає розірванню, відповідач не скористувався своїм правом та не зареєстрував своє право власності на передані йому земельні ділянки в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, відповідач проти позовних вимог не заперечує, позивач не припиняв користування земельними ділянками, що належали йому до укладення договору тому його позовні вимоги про визнання за ним права власності підлягають задоволенню. З'ясувавши\~повно і\~всебічно обставини\~справи,\~на які\~посилалася позивачка,\~як на\~підставу своїх\~позовних вимог,\~підтверджених доказами,\~дослідженими в\~судовому засіданні,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~оскільки позивач,\~укладаючи договір\~про відчуження\~земельної ділянки,\~не розраховував\~та не\~передбачав настання\~обставин,\~які він\~вказував як\~на підставу\~розірвання договору.\~З часу\~укладення договору\~не переставав\~користуватися земельними\~ділянками,\~відповідач не\~реєстрував за\~собою право\~власності на\~земельні ділянки,\~внаслідок чого\~\~не набув\~права власності\~на нього,\~позов визнав.\~Осіб,\~права яких\~могло бути\~порушено під час розгляду справи не встановлено, тому позовні вимоги в частині скасування реєстрації права власності та визнання права власності підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.328, 651, 652, ЦК України,

Outcome: approved