Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): 23.02.2021 року позивач звернулася в суд із вказаним позов до відповідача, відповідно до якого просить змінити спосіб стягнення аліментів, який був встановлений рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2013 року №2/600/204/2013 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на аліменти в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2013 року постановлено стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 8.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з часу винесення рішення збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, змінився рівень проживання, відповідач не цікавиться за які кошти позивач має купляти продукти харчування, речі домашнього вжитку, одяг та інші речі для розвитку сина. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та його розвитку, а тому вона змушена звернутися до суду. Позиція відповідача: відповідач позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 2.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідно з якою просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши, при цьому, заяву про визнання позову та розгляд даної справи у його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривенською сільською радою Козівського району Тернопільської області 4.04.2008 року, [PERSON] , народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.5/. Із копії рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 28.03.2013 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON] /а.с.6/. Згідно з рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2013 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмір 1000 грн. щомісячно, починаючи з 8.05.2013 р. до досягнення дитиною повноліття /а.с.35/. Як вбачається з довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області №85/3-16 від 22.01.2021р., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до довідок №16/5-567 від 29.06.2021р. та №11 від 02.07.2021р., вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно працює в Товаристві з додатковою відповідальністю «Тернопільський завод ЗБК» на посаді кранівника та отримує відповідно заробітну плату у розмірі зазначеній у такій /а.с.29, 30/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що передбачено ч.1 ст.76 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У правовій позиції Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі за №6-143/цс-13, зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого з 1 січня 2021 року складає 2395 грн., тому розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років повинен становити не менше 1197,5 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). З правової позиції Верховного Суду, закріпленої у Постанові від 03.05.2018 року по справі №581/638/17-ц, вбачається, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. До таких підстав суд касаційної інстанції відносить прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2013 році, їхній розмір, визначений рішенням суду від 21 червня 2013 року, не може задовольнити необхідні потреби дитини, та не в повній мірі відповідає вимогам ст.141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини. Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом беззаперечно встановлено, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , який проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, однак коштів, які сплачує відповідач не вистачає на утримання дитини, а відтак, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов до висновку, що необхідно змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2013 року з твердої грошової суми на частку від доходу і стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. Таким чином, враховуючи вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved