Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач 05.05.2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа – Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання на підприємстві. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] зазначив, що актом розслідування хронічного професійного захворювання від 14.03.2014 р. на шахті ПАТ«Шахтоуправління «Покровське» м. Красноармійська Донецької області, виявлено у позивача професійне захворювання, яке виникло при таких обставинах: тривала праця в умовах високої запиленості. Стаж праці в умовах впливу шкідливих факторів складає – 32 роки 07 місяців 09 днів. Відповідно медичного висновку обласної клінічної лікарні профзахворювань № 102/93 йому встановлено діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології друга стадія, помірний перебіг. Легенева недостатність першого – другого ступеня. Захворювання професійне вперше.» 14.04.2014 р. [PERSON] був оглянутий МСЕК, у зв»язку з чим йому було встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності – 30% до 01.05.2015 р. [PERSON] приходиться постійно проходити курси лікування в лікарні, він відчуває фізичний та психологічний дискомфорт. Згідно висновку медико –соціальної експертної комісії професійне захворювання носить хронічний характер. Просить суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 15000 грн. 00 коп. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився, надав суду заяву з проханням задовольнити позов та розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] звільнений 22.09.2013 р. з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» за ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоров»я. Згідно медичного висновку лікарсько – експертної комісії спеціалізованого лікувально профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання виданого Обласною клінічною лікарнею профзахворювань № 102/93 від 24.01.2014 р., діагноз вперше встановленого захворювання у [PERSON]: «Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології друга стадія, помірний перебіг. Легенева недостатність першого – другого ступеня. Захворювання професійне вперше.». Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання затвердженого головним державним санітарним лікарем м. Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району, складеного 14.03.2014 р. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», [PERSON] встановлено діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології друга стадія, помірний перебіг. Легенева недостатність першого – другого ступеня. Захворювання професійне вперше.». Причиною професійного захворювання є запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії складає – 83,6 мг/м3 (ПДК 10 мг/м3). На підставі довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги №243318 від 14.04.2014 р. та довідки МСЕК до акта огляду медико – соціальною експертною комісією №492747 від 14.04.2014 р., [PERSON] вперше встановлено третю групу інвалідності, 30% втрати працездатності з 04.04.2014 р. до 01.05.2015 р. Згідно довідки головного лікаря Селидівської центральної міської лікарні № 01/6-968 від 12.05.2014 р., у зв»язку з професійним захворюванням [PERSON]знаходився на стаціонарному лікуванні у КЛПУ ОКЛП з 15.01.2014 р. по 29.01.2014 р. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги статей 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз,яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров,я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 30 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що професійне захворювання, встановлене у позивача, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок професійного захворювання, позивач потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступень вини відповідача, стан здоров'я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. Таким чином, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 9000 гривень, який повинен бути стягнуто з відповідача на користь [PERSON] є достатнім для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, спричиненої йому стійкою втратою працездатності у розмірі 30 відсотків внаслідок професійного захворювання. У задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити у зв,язку з їх необґрунтованістю. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв,язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial