Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач 04 грудня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання позивача її дочки - відповідача по справі, яка була зареєстрована у квартирі 16 травня 2006 року, однак не проживає в ній з листопада 2013 року. Покинула житло відповідач добровільно, однак з реєстраційного обліку не знялася, що позбавляє позивача права правомірно здійснювати права власника житла. Просила усунути [PERSON] перешкоди з боку [PERSON] у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та не заперечувала про розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (до шлюбу «[PERSON]»), на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.03.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 940 (а.с.10-16,20). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації від 28.10.2014 року (а.с.21). Однак, судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, в квартирі відсутні її особисті речі, що також підтверджується актом огляду квартири комісією КЖЕП (а.с.22). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірній квартирі, то суд вважає, що є всі підстави усунути [PERSON] перешкоди з боку [PERSON] у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, і

Outcome: approved