Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач 04.02.2016 р. звернулася з позовом, в якому просила зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та надати дублікат ключів вхідних дверей цієї квартири. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: П'ята Київська державна нотаріальна контора, та визнано за позивачем право власності на 1/9 (одну дев'яту) частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Померлий [PERSON] був сином позивача, а відповідачі - це його дружина та донька. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] - сина позивачки, почали чинити перешкоди в користуванні квартирою позивачці, шляхом ненаданні доступу до квартири, а також ненаданні дублікату ключів, таким чином не допускають позивачку в квартиру, перешкоджають позивачу в здійсненні нею законного права на користування житловим приміщенням. З відповідачами не досягнуто згоди про користування спільною квартирою через неприязні відносини. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві та пояснили, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачу та відповідачам. Відповідачі не пускають позивача до квартири, не дають ключі, чим позбавляють позивачку права користування житловим приміщенням. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представники позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.11.2015 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Дане рішення набрало законної сили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є відповідно дружиною та донькою померлого [PERSON] [PERSON], мати померлого, та [PERSON], дружина померлого, прийняли спадщину у встановленому законом порядку, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. Донька померлого, [PERSON], від прийняття спадщини відмовилася на користь матері [PERSON] Дані обставини встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.11.2015 року, та, відповідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Таким чином позивач є власником 1/9 спірної квартири. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з норм Конституції України, які гарантують права позивачки [PERSON] вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, остання вказує, що не може здійснити їх реалізацію, оскільки інші співвласники квартири - відповідачі [PERSON] та [PERSON] не дають їй такої можливості та відмовили у наданні їй ключів від квартири. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.ст. 356, 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співласниками за їхньою згодою. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу реалізувати своє право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], шляхом не допуску її до квартири. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачі перешкоджають позивачу користуватися належною їй на праві власності частиною квартири, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], є тим допустимим та законним способом захисту порушених прав та інтересів, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved