Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

позивач 09 лютого 2016 року звернувся до суду з позовом, вказавши, що на підставі ордеру на житлове приміщення він та члени його родини отримали квартиру [ADDRESS]. В квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], подружні стосунки з якою він припинив в 1994 році та рішенням суду від 25 березня 1994 р. шлюб між ними розірвано. Після розлучення відповідачка ще декілька років проживала за вказаною адресою, але згодом в 2010 році пішла проживати до іншого чоловіка, фактичне її місце проживання йому не відоме. Факт її реєстрації у квартирі тягне за собою нарахування на неї комунальних послуг, участі в оплаті яких вона комунальних послуг не бере, що погіршує його матеріальне становище та є підставою для відмови йому в оформленні субсидії. Тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації. Представник виконкому Довгинцівської районної у місті ради Гунченко О.М. звернулася до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засідання встановлено, що на підставі ордеру № 17/15 виданого на підставі рішення виконкому райради № 141, [PERSON] як основний квартиронаймач та члени її сім'ї дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS] (а.с.7 - копія ордеру). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 1994 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9 - копія виписки з рішення суду). У вищевказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 24, 27 - довідки). Згідно акту про фактичне проживання особи (осіб) в житловому приміщенні, затвердженого директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (а.с. 8) відповідач [PERSON] з 2010 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в будинку [ADDRESS] з 1986 року, відповідачку за адресою реєстрації не бачив років 5-6 знає, що вони з позивачем розійшлися, розірвали шлюб. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON], це колишня дружина [PERSON], позивача по справі. Вона давно не проживає разом з позивачем в одній квартирі, років п'ять точно. Враховуючи пояснення свідків та надані суду письмові докази, суд вважає, що відповідач як член сім'ї наймача житла, не проживає в квартирі більше шести місяців без поважних причин, тому позовні вимоги щодо визнання її втратившою право користування обґрунтовані та підлягають задоволенню. В частині зняття з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року позивача звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial