Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що 06. 12. 2007 р. між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір № 162/2-42, згідно якому відповідач отримав кредит в розмірі 297\~840,00 грн. на придбання автомобілю марки Toyota Camry з встановленою процентною ставкою 12,5 % річних зі сплатою в розмірі та в порядку згідно графіку погашення кредиту з кінцевим терміном повернення до 05. 12. 2014 року. 06. 12. 2007 року з відповідачем укладено додаткову угоду № 1, на підставі якої починаючи з 20. 10. 2008 року відсоткову ставку змінено на 14, 5% річних. 18. 06. 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2, за якою відповідачу додатково надано 19\~248, 01 грн. За додатковою угодою № 3 від 27. 10. 2010 року змінено відсоткову ставку з 14, 5 % на 14, 81 % річних. [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашає, станом на 29. 05. 2015 року сума боргу склала 850\~430,20 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не явився, просить розглядати справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить стягнути з відповідача витрати, повязані з його викликом через газету в розмірі 420 грн. Відповідач до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомили, і суд розглядає справу зі згоди позивача у заочному порядку на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як вбачається з копії кредитного договору на купівлю транспортних засобів 06. 12. 2007 р. між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір № 162/2-42, згідно якому відповідач отримав кредит в розмірі 297\~840,00 грн. на придбання автомобілю марки Toyota Camry з встановленою процентною ставкою 12,5 % річних зі сплатою в розмірі та в порядку згідно графіку погашення кредиту з кінцевим терміном повернення до 05. 12. 2014 року. Банк свої зобовязання виконав повністю, що підтверджено меморіальним ордером № 0410009 від 06. 12. 2007 року. 06. 12. 2007 року з відповідачем укладено додаткову угоду № 1, на підставі якої починаючи з 20. 10. 2008 року відсоткову ставку змінено на 14, 5% річних. 18. 06. 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2, за якою відповідачу додатково надано 19\~248, 01 грн. За додатковою угодою № 3 від 27. 10. 2010 року змінено відсоткову ставку з 14, 5 % на 14, 81 % річних. Відповідач зобовязання перед банком порушив, станом на 29. 05. 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 850\~430,20 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 281\~473,89 грн., суми заборгованості за відсотками 252\~293,83 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 62\~072,72 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 69\~435,86 грн., інфляційних витрат за кредитом 89\~022,32 грн., інфляційних витрат за відсотками 96\~131,59 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором від 06. 12. 2007 р. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно мешкає у м. Торезі Донецької області, тобто у зоні АТО, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з нього пені за несвоєчасне виконання зобовязання, а стягнути на користь Банку 665\~276,29 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з положень п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, який передбачає, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач надав рахунок № 3337 від 15. 03. 2016 року про сплату за оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» про виклик до суду [PERSON] в розмірі 420 грн., суд стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: partial