Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.03.2011 року [PERSON], який помер [INFO], від позивача отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Його спадкоємцями є відповідачі по справі відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки останні на час смерті спадкодавця були зареєстровані з ним за однією адресою та протягом шести місяців після відкриття спадщини, як передбачено законом, не відмовилися від неї. 21.09.2017 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, які виконано не було. На підставі вище викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № б\\н від 02.03.2011 року у розмірі 5 712,86 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 15.11.2018 року згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с.32). 02.03.2011 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого він оформив на своє ім'я кредитну картку (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї до Рубіжанської державної нотаріальної контори та приватних нотаріусів Рубіжанського міського нотаріального округу не звертались, тобто спадкові справи не заводились, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 10.09.2013 року, актовий запис № 632, відповіддю Рубіжанської державної нотаріальної контори від 05.12.2018 року № 556/0116 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.12.2018 року № 54352944 (а.с.35, 92, 93). [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту та інформацією загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 31.07.2018 року № 611 (а.с.33, 66) [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту та інформацією загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 31.07.2018 року № 599 (а.с.34, 65). 21.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Рубіжанської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, однак згідно відповіді останньої, позивачу було повідомлено, що для заведення спадкової справи необхідно надіслати претензію сплачену квитанцію за витяг/інформаційну довідку зі Спадкового реєстру та, обов'язково, копію свідоцтва про смерть боржника, інакше претензія буде залишена без розгляду (а.с.38-39). 12.09.2017 року позивачем до відповідачів направлено лист - претензію, в якому запропоновано останнім сплатити заборгованість [PERSON] за кредитним договором, яка на дату смерті останнього становить 5 712, 86 грн. На підтвердження вказаного факту суду додано реєстр згрупованих поштових відправлень від 08.02.2017 року (а.с. 40-44). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.05.2011 року, укладеного між позивачем та [PERSON], борг станом на 14.03.2017 року становить 5 712,86 грн., який в свою чергу складається з заборгованості за кредитом - 5377,69 грн. та заборгованості за відсотками - 335,17 грн. (а.с.5-6). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований з покійним за однією адресою (а.с. 33) та не звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини протягом 6 місяців з дня смерті [PERSON] (а.с.92, 93). Згідно наданих позивачем доказів до позовної заяви, відповідач [PERSON], згідно копії паспорту, зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, однак згідно наданої інформації загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 31.07.2018 року № 599, остання на теперішній час зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS], дата її зняття з реєстрації адреси спадкодавця не відома. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 645/3265/13-ц від 25.04.2018 року зазначено, що застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності і кредитор має право вимагати від спадкоємців боржника стягнення суми заборгованості за кредитним договором, оскільки обов'язок спадкоємців боржника перед позикодавцем спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.05.2011 року, укладеного між позивачем та [PERSON], борг станом на 14.03.2017 року становить 5 712,86 грн., який в свою чергу складається з заборгованості за кредитом - 5377,69 грн. та заборгованості за відсотками - 335,17 грн. (а.с.5-6). Статтею 1282 ЦК України передбачено, що відповідальність спадкоємців по боргах спадкодавця обмежується розміром спадкового майна, одержаного ними у спадщину. Тобто, обов'язковою умовою для відповідальності спадкоємця є наявність спадкового майна та його співрозмірність з сумою боргу. Позивачем не надано доказів про існування будь-якого майна покійного. В судовому засіданні не встановлено переліку спадкового майна, його вартість, отже, не визначено ліміту відповідальності спадкоємців перед кредитором. У ч. 6 ст. 265 ЦПК України закріплено, що висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). Тому неможливо у рішенні суду покласти на відповідачів обов'язок виконати зобов'язання за умови отримання ним у майбутньому будь якого спадкового майна. Таким чином, беручи до уваги вище наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність отриманого відповідачами майна після смерті [PERSON], тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Додатково суд зазначає, що позивачем укладеного договір № б/н з [PERSON] 02.03.2011 року, а до матеріалів справи додано розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.05.2011 року. Судові витрати позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed