Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 10\~765,54 грн. заборгованості за кредитним договором від 17.02.2016 року. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 8 540,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобовязання за договором порушила, внаслідок чого має заборгованість станом на 30.09.2016 року в розмірі 10\~765,54 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, 17.02.2016 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток, згідно з якою розмір кредиту дорівнює 8 540,27 грн., термін надання кредиту до 28.02.2009 року, повернення кредиту здійснюється частинами по 309,84 грн. щомісячно. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що відповідач має заборгованість станом на 20.10.2016 року в розмірі 10\~765,54 грн., з них: 8 091,49 грн. кредит; 828,94 грн. проценти за користування кредитом; 1 294,60 грн. пеня; 550,51 грн. штраф. Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення заборгованості з штрафу, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 10.09.2013 року, генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток від 17.02.2016 року, витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.2 генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток від 17.02.2016 року у випадку порушення строків погашення заборгованості понад 32 дні позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 550,51 грн. Згідно з п. 1.1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг [PERSON] зобовязана у разі виникнення прострочених зобовязань сплачувати пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. В постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 10 215,03 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 8 091,49 грн. кредит; 828,94 грн. проценти за користування кредитом; 1 294,60 грн. пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору.

Outcome: partial