Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м.Дніпропетровська звернувся в міськрайсуд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави-автомобіль, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № VIW3AE00000647 від 24.10.2007 року [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 32675 доларів США 98 центів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] укладено договір застави рухомого майна . Згідно з даним договором застави позичальник надав в заставу автомобіль ТОУОТА, модель: САМRУ 3.51, рік випуску: 2006 , № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав йому на праві власності. 25 жовтня 2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зареєстрував відомості про звернення стягнення на заставне майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Договором застави передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору 24 жовтня 2007 року [PERSON] без згоди Банку відчужив заставний автомобіль [PERSON], знявши його з обліку у МРЕВ ДАЇ м.Могилів-Подільський з подальшим поставленням на облік та заміною технічного паспорту автомобіля на ім'я [PERSON]. 05 серпня 2011 року [PERSON] знявши автомобіль з обліку у МРЕВ ДАЇ м.Могилів-Подільський продала заставний автомобіль [PERSON] , яка оформила документи на право власності на заставний автомобіль. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згоду на відчуження рухомого майна без збереження обтяження не надавав. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. [PERSON] заборгованість по кредитному договору не погашає, а тому постало питання про реалізацію заставного майна для погашення суми боргу. Добровільно предмет застави для погашення кредитного боргу заставодавець кредитору не надав, в зв'язку з чим виникла необхідність у зверненні стягнення на предмет застави в судовому порядку. В судове засідання представник позивача Олішевський Д.А. не з'явився, направив до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась двічі, її представник за угодою адвокат [PERSON] подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог відносно його довірительки, посилаючись на письмові заперечення проти пред'явленого до [PERSON] позову. Відповідач [PERSON] та її представник за угодою адвокат [PERSON], повідомлені в установленому порядку про час і місце слухання справи, двічі не з'явились в судове засідання без поважних причин та не направили до суду своїх заперечень щодо пред'явленого позову до відповідача [PERSON] Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], повідомлений в установленому порядку про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.169 ЦПК України, ч.5 ст.74 ЦПК України неявка відповідача [PERSON], його представника адвоката [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], які були повідомлені належним чином про час і місце слухання справи та не з'явились до суду без поважних причин двічі, не є перешкодою для вирішення справи на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № VIW3AE00000647 від 24.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 32675,98 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 24.10.2007 року уклали договір застави рухомого майна . Згідно з договором застави позичальник надав в заставу автомобіль ТОУОТА, модель: САМRУ 3.51, рік випуску: 200Б, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Відомості про обтяження автомобіля ТОУОТА САМRУ були зареєстровані 25 жовтня 2007 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. В порушення умов договору застави [PERSON] 16.12.2008 року без згоди позивача відчужив заставний автомобіль [PERSON], знявши його з обліку у МРЕВ ДАЇ м.Могилів-Подільський з подальшим поставленням на облік та заміною технічного паспорту автомобіля на ім'я [PERSON], яка оформила на себе право приватної власності на спірний автомобіль 17.12.2008 року. 05 серпня 2011 року [PERSON] знявши автомобіль з обліку у МРЕВ ДАЇ м.Могилів-Подільський продала автомобіль [PERSON] , яка також оформила на своє ім'я документи на право приватної власності на заставний автомобіль. Викладене підтверджено копіями документів: кредитним договором між позивачем і [PERSON] від 24.10.2007 року, договором застави рухомого майна-автомобіля ТОУОТА САМRУ, укладеним між позивачем і [PERSON] 24.10.2007 року, розрахунками заборгованості за кредитним договором [PERSON] перед позивачем в сумі 35346,63 доларів США, витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25.10.2007 року відносно автомобіля ТОУОТА САМRУ, належного на той час на праві власності [PERSON], свідоцтвом про реєстрацію [PERSON] транспортного засобу, довідкою Могилів-Подільського ВРЕР УДАІ від 22.03.2013 року за № 113 про реєстрацію і зняття з реєстрації автомобіля ТОУОТА, модель: САМRУ 3.51, рік випуску: 200Б, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] за період з 22.03.2007 року по теперішній час та іншими матеріалами справи / л.с. 9-11,13-15,16-21,38,170,255-264/ Пунктом 17.7. договору застави від 24.10.2007 року, який був укладений між позивачем і [PERSON], встановлено заборону на відчуження предмету застави без письмової згоди заставодержателя. Положення даного пункту договору відповідає ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу», якою визначено, що заставодавець може відчужувати заставне майно тільки за згодою заставодержателя. Таке ж положення і визначено в ч.2 ст.586 ЦК України. Заставодержатель не давав згоду на відчуження спірного автомобіля, транспортний засіб був реалізований [PERSON] відповідачу [PERSON] з порушенням вимог п.17.7. договору застави від 24.10.2007 року, ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу», ч.2 ст.568 ЦК України. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна визначається Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ч.1 ст.10 якого встановлює, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Оскільки предмет застави-автомобіль ТОУОТА САМRУ був зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень,а боржник [PERSON] реалізував транспортний засіб відповідачу [PERSON] з порушенням вимог п.17.7. договору застави від 24.10.2007 року, ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу», ч.2 ст.568 ЦК України, то набувач рухомого майна відповідач по справі [PERSON] не може вважатись добросовісним набувачем автомобіля ТОУОТА САМRУ. Відповідно до названих вище правових норм не може бути добросовісним набувачем нерухомого майна-автомобіля і відповідач по справі [PERSON], оскільки вона також придбала транспортний засіб у [PERSON] з порушенням вимог п.17.7. договору застави від 24.10.2007 року, ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу», ч.2 ст.568 ЦК України. Цей висновок підтверджено і рішенням апеляційного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року, за яким відповідач [PERSON] не визнана добросовісним набувачем спірного автомобіля / л.с.302-304/. Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Аналогічне положення містить ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Виходячи з вимог названих правових норм власники спірного автомобіля відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] набули право власності на транспортний засіб з обтяженнями, оскільки він був внесений до Державного реєстру обтяжень 25.10.2007 року. Зібрані в судовому засіданні докази свідчать, що відповідачі [PERSON],[PERSON] придбали автомобіль ТОУОТА САМRУ на праві приватної власності в період, коли він уже був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, як предмет застави, а тому стали власниками транспортного засобу з обтяженнями, що дає суду підстави для звернення стягнення на предмет застави спірного автомобіля відповідно до договору застави від 24.10.2007 року, який був укладений між позивачем і [PERSON], оскільки останній не погашає заборгованість перед банком за кредитним договором. На момент розгляду цивільної справи автомобіль ТОУОТА САМRУ знаходиться на праві приватної власності у відповідача [PERSON], а тому суд задовольняє змінені позовні вимоги позивача відносно вилучення у [PERSON] та передання на зберігання ПАТ «ПРИВАТБАНК» заставний автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором VIW3AE00000647 від 24.10.2007 року в сумі 35346.63 доларів США та відмовляє в задоволенні позовних вимог відносно відповідача [PERSON] На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним по справі судові витрати в сумі 2820 гривень 66 копійок.

Outcome: partial