Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, мотивуючи тим, що в вересні 2016 року на електронну адресу до прокуратури Автономної Республіки Крим надійшло звернення громадянки [PERSON], яка мешкає в м. Сімферополі за вищевказаною нею адресою, з заяви якої та доданих до неї документів встановлено, що [PERSON],[INFO] народила сина -[PERSON], батьком якої є [PERSON]. Враховуючи, що органи опіки та піклування Автономної Республіки Крим, на які законом покладено обов'язок щодо захисту прав дітей не передислоковані на іншу територію України та не здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України, а [PERSON], [PERSON] не мають фінансової можливості виїхати з тимчасово окупованої території України, остання звернулась за захистом прав малолітньої дитини [PERSON] Ілая аблязовича до прокуратури Автономної Республіки Крим. Посилається на те, що статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Статтею 121 Сімейного кодексу України встановлено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини (ст. 122 СК України). Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. Мотивує заяву тим, що «Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» 26.08.2016, видано «Свідоцтво про народження» серії [NUMBER] про те, що [INFO] народився [PERSON], де матір'ю дитини зазначена [PERSON], а батьком [PERSON]. Зазначений документ є єдиними доказами народження [PERSON]. Стаття 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. У зв'язку з чим, отримати свідоцтво про народження дитини на підставі документів, виданих незаконно утвореними органами, у відділах реєстрації цивільного стану України неможливо і тому в інтересах малолітньої дитини з метою захисту її інтересів звертається з даною заявою до суду та просить встановити факт народження [PERSON],[INFO] в місті Сімферополі,матір'ю якого є [PERSON],[INFO], а батьком - [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник, заінтересовані особи не з'явились, до суду заявником надано заяву відповідно до якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити, причини неявки заінтересованих осіб невідомі. Представники заінтересованої особи - відділ реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву, у якій не заперечують проти задоволення заяви та просить суд розглядати заяву у відповідності до вимог чинного законодавства України та проводити судовий розгляд без їх участі. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності заявника, заінтересованих осіб та представника заінтересованої особи , відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 121 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. З матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа [PERSON] у вересні 2016 року на електронну адресу прокуратури Автономної Республіки Крим надіслала звернення, зазначаючи те, що [INFO] в 11 годин 55 хвилин народила сина [PERSON] у Сімферопольському клінічному пологовому будинку № 2.Вона та новонароджена дитина є громадянами України. З метою виконання батьківських обов'язків щодо реєстрації дитина звернулась до РАЦС, де отримала свідоцтво про народження її дитини, однак воно видано незаконними органами так званої влади Криму, у зв'язку з чим просить сприяти прокуратуру Автономної Республіки Крим захисту прав її малолітньої дитини щодо реєстрації її як громадянки України в судовому порядку. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Крім того суду заявником надано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] яке видане 26.08.2016 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», про те, що [INFO] народився [PERSON], де матір'ю дитини зазначена - [PERSON] , а батьком - [PERSON] , актовий запис №3997, який є єдиним доказом народження дитини. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заінтересовану особу можливості зареєструвати місце народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. З наданого суду Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 20.10.2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї , вбачається, що 20.10.2010 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2439, після реєстрації шлюбі прізвища - чоловіка - [PERSON] , жінки - [PERSON]. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, матір якої на момент її народження є громадянкою України. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заінтересована особа не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника, як представника інтересів малолітньої дитини,згідно вимог чинного законодавства, про встановлення факту народження дитини, чоловічої статі, дата народження дитини: [INFO], місце народження дитини: м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, мати дитини: громадянка України - [PERSON], дата народження матері: [INFO], паспорт серія [NUMBER], виданий Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 26.05.2001 року), батьком дитини є громадянин України - [PERSON],[INFO] ( паспорт серія [NUMBER], виданий Білогірським РВ ГУ МВС України Криму 29.10.2005 року). На підставі викладеного, ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved