Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 15.10.2010оку між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 6000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 договору). Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 30.09.2017рік утворилась заборгованість у сумі 30060,76гривень, з яких: 5416,82грн. заборгованість за кредитом, 22736,28грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500грн.- штраф (фіксована частина), 1407,65грн. штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на їх користь. 17.01.2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.03.2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 03.05.2018 року представником позивача надано суду уточнену позовну заяву. Згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором за період з 01.05.2014р. по 31.03.2018р. в розмірі 27\~104,66грн. В судовому засідання представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами ЦК України. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.10.2010року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 6000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с.7-32). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 договору). Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2014р. стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному дог7воору №б/н від 15.10.2010р. в розмірі 12\~771,83грн., з яких 5416,82грн. заборгованість за кредитом, 4708,09грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1562,55грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00грн. штрафу (фіксована частина), 584,37грн. ( штрафу (процентна складова) (а.с.137-138). В звязку з невиконанням вказаного рішення за період з 01.05.2014р. по 31.03.2018р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 24\~754,66грн. по відсоткам за користування кредитом, 2350,00грн. заборгованість за пенею та комісією за період з 01.05.2014р. по 31.03.2018р. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній\~ або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачає ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідност.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-120цс15, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Норми ст.ст. 509, 623-625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Суд звертає увагу, що приймаючи рішення про стягнення сум за кредитним договором, суд виходить із положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~та виходить з того, що стягнення сум (процентів) за ст. 1048 ЦК України\~є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а тому стягнення вищезазначених сум є правомірною. Згідно із\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст. 1054 ЦК України). Судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № б/н від 15.10.2010року в розмірі 27\~104,66грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1762,00грн. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 509, 526, 527, 530, 623-625, 1048, 1049, 1050, 1054,

Outcome: approved