Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про визнання незаконною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу, за участю третьої особи [PERSON]. В позові зазначено, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2010 року був задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачу надано право продажу квартири [ADDRESS] для погашення заборгованості [PERSON]. Позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки, а власником квартири є третя особа [PERSON]. Для виконання рішення суду та продажу квартири позивачу необхідний правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу квартири, який був втрачений. Позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу квартири, однак у вчиненні цієї нотаріальної дії відповідачем було відмовлено з посиланням на те, що дублікати видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, а позивач не відноситься до такого переліку. Позивач вважає, що така відмова нотаріуса є незаконною, оскільки позбавляє його можливості реалізувати предмет іпотеки та виконати судове рішення. Позивач просить суд визнати незаконною відмову відповідача у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати відповідача видати позивачу дублікат договору купівлі-продажу від 13 лютого 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 534. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, жодних заперечень проти заявлених позовних вимог не зазначено, щодо вирішення позову покладається на розсуд суду. В судове засідання третя особа не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача та відповідача про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат», довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 13 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 534, продавець [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняла належну продавцю на праві власності квартиру [ADDRESS]. Згідно іпотечного договору № ZPМ0G40000003357 від 13 лютого 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], іпотекодавець [PERSON] передала, а іпотекодержатель ЗАТ КБ «Приватбанк» прийняв в іпотеку належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно житлового призначення, а саме: однокімнатну квартиру зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з нею, загальною площею 32,80 кв. м, житловою площею 15,0 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Згідно заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2010 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено. Зобов'язано [PERSON] передати квартиру, загальною площею 32,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на зберігання ПАТ КБ «ПриватБанк» за актом приймання-передачі, передавши ПАТ КБ «ПриватБанк» ключі від вхідної двері квартири, правовстановлюючі документи та технічну документацію на квартиру. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з нею, загальною площею 32,8 кв. м, житловою площею15,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» за початковою ціною 120756 гривень 00 копійок на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості [PERSON], загальний розмір якої складає 191409 гривень 87 копійок (у тому числі заборгованість за кредитом в сумі 125715 гривень 18 копійок, по процентам за користування кредитом в сумі 49725 гривень 93 копійок та пені в сумі 15968 гривень 76 копійок) з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на сплату судового збору в розмірі 1700 гривень 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок, а всього 1820 гривень 00 копійок. Зазначене рішення суду набрало законної сили 30 листопада 2010 року. Згідно акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 17 червня 2011 року, боржником рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2010 року виконано в повному обсязі в строк для самостійного виконання. Згідно службової записки про проведення перевірки за фактом втрати правовстановлюючих документів від 20 жовтня 2012 року, було встановлено, що актив боржника [PERSON] знаходився в обробці [PERSON], якому особисто були передані оригінали правовстановлюючих документів на нерухомість. [PERSON] підтвердив зазначені обставини, однак не може пояснити, де знаходяться правовстановлюючі документи на нерухомість, яким чином і за яких обставин вони були втрачені. Раніше відносно [PERSON] вже проводились службові перевірки за фактами неналежного виконання своїх обов'язків, а також халатного відношення до документів. За даними службових перевірок [PERSON] було винесено два дисциплінарних стягнення: попередження та догана. Рекомендовано звільнення [PERSON]. Згідно наказу про звільнення від 25 листопада 2012 року, звільнено співробітника, старшого спеціаліста напряму «Credit cоllection» Мелітопольського регіонального управління [PERSON] за втрату правовстановлюючих документів на заставну нерухомість, розташовану за адресою: [ADDRESS] (проблемний актив [PERSON]О.). Згідно ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 липня 2015 року, заяву ПАТ КБ «яяяприватБанк» про роз'яснення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2010 року залишено без задоволення. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 01 серпня 2015 року. Згідно постанови приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 червня 2016 року, позивачу відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування підстав неможливості вчинення нотаріальної дії нотаріусом зазначені посилання на положення ст.ст. 8, 49, 53 Закону України «Про нотаріат» та глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також вказано, що дублікати видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. ПАТ КБ «ПриватБанк» не відноситься до вказаного переліку. Так, питання щодо видачі нотаріусами дублікатів документів, посвідчених або виданих нотаріусом, регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Так, за змістом положень ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та глави 22 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Тобто, підставою для видачі дубліката документа згідно із наведеними нормами є його втрата або зіпсування, а суб'єктами, які мають право на його отримання, є особи, за дорученням яких або щодо яких учинялась дія. Разом із цим, положеннями глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Тобто, з наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу або його дублікатом. Так само, якщо рішенням суду передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то під час укладення такого договору купівлі-продажу іпотекодержатель зобов'язаний надати оригінал договору купівлі-продажу предмета іпотеки або його дублікат. Однак, як було встановлено під час судового розгляду, оригінал правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом іпотеки, що був переданий іпотекодавцем [PERSON] представнику позивача на виконання заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2010 року, в подальшому був втрачений, в зв'язку із чим отримання цього правовстановлюючого документа від іпотекодавця є неможливим. При цьому, тим самим судовим рішенням заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2010 року, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, позивачу надано право продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. Також позивачу надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу. Таким чином, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, позивачу надано всі повноваження, необхідні для продажу конкретного предмета іпотеки, тому вбачається, що позивач має право й отримувати дублікат правовстановлюючого документа. В зв'язку із чим зазначене судове рішення є правовою підставою для видачі нотаріусом дублікату такого документа. При цьому, вчинення нотаріусом цієї нотаріальної дії за умови втрати оригіналу правовстановлюючого документа є невід'ємною умовою реалізації положень Закону України «Про іпотеку» щодо здійснення процедури продажу предмета іпотеки. А відмова нотаріуса у видачі позивачу дубліката правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу квартири, який у позивача відсутній і був втрачений, позбавляє його можливості укласти правочин щодо відчуження предмета іпотеки на виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання відповідача видати позивачу дублікат правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири.

Outcome: approved