Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що відповідно до кредитного договору б/н від 22.03.2011 року, укладеного з [PERSON], останньому був наданий кредит у розмірі 15000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою»та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. На теперішній час заборгованість по кредиту, відсоткам та штрафам за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не погашена та станом на 31.12.2015 року складає 42121,80 грн., з них: 12527,91 грн. - заборгованість за кредитом; 27693,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1900 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Крім цього, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.01.2015 року з відповідача вже стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 18704,66 грн., та з урахуванням штрафів у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1170,86 грн. - штраф (процентна складова), остаточна сума заборгованості складає 25088 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені ним судові витрати у справі. Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 22.03.2011 року, укладеного з [PERSON], останньому був наданий кредит у розмірі 15000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою»та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має загальну заборгованість станом на 31.12.2015 року 12527,91 грн. - заборгованість за кредитом; 27693,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1900 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1170,86 грн. - штраф (процентна складова). Крім цього, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.01.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 18704.66 грн , яка складається з наступного: 12527.91 грн. - заборгованість за кредитом; 4409.86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 400.00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 866.89 грн. - штраф (процентна складова) При цьому сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1600 грн. фактично є сумою заборгованості по пені, нарахованої за прострочення погашення кредиту та сплати відсотків відповідно умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та №1079-р від 05.11.2014 року, місто Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п. 3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Як вбачається зі справи, позивач просить стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані у період з 01.07.2014 року станом на 31.12.2015 року, тобто в період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно з матеріалами справи відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає на території міста Маріуполя. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з нею кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафів є необґрунтованим. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з цим утворилась заборгованість у розмірі 12527,91 грн. - заборгованість за кредитом; 27693,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.01.2015 року з відповідача на користь позивача вже стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 12527,91 грн., та заборгованість за відсотками у розмірі 4409,86 грн., остаточно стягненню підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 23284,03 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1378,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 23284,03 гривень х 100% : 25088 гривень ціни позову = 92,81%), тобто 92,81% від ціни позову (92,81% х 1378,00 гривень : 100% = 1278,92 гривень), що складає 1278,92 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial