Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» через представника звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 20.04.2016, відповідач отримала кредит у розмірі 9783,45 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту відбувається у формі щомісячних грошових платежів починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 15151,78 грн., що складається з: 8631,79 грн. - заборгованість за кредитом; 2059,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3388,51 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1071,53 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, а також судові витрати по справі у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду належним чином оформлене клопотання, в якому просив суд розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та за відсутності позивача, що не суперечить положенням ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.04.2016 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 9783,45 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди, в обов'язки відповідача входить погашення заборгованості за кредитом, шляхом надання грошових коштів позивачеві починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 18.10.2017 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15151,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по Генеральній угоді, яка складаються з наступного: 8631,79 грн. - заборгованості за кредитом; 2059,95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3388,51 грн. - заборгованості за пенею та комісією; Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафу за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань в сумі 1071,53 грн., то суд вважає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні клієнтом строків погашення заборгованості, передбаченої даною угодою більше ніж на 31 день, позичальник відповідач повинен сплатити на користь позивача штраф у розмірі 1071,53 гривень. Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 1071,53 грн. суперечать положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, оскільки нараховані у твердій грошовій сумі, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1600 гривень 00 коп.

Outcome: partial