Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за генеральною угодою від 09.12.2014р., згідно якої, був реструктуризований борг відповідача перед банком за договором про відкриття картрахунку від 17.10.2012р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] Відповідач зобовязався повернути позивачу заборгованість, яка станом на 09.12.2014р. складає 14599,58 гр., проте, і це зобовязання він не виконував, тому, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 10.11.2015р. становить 18590,74гр., а саме: заборгованість за тілом кредиту 11416,59гр., заборгованість по нарахованим і не сплаченим % за користування кредитом 1292гр., заборгованість по комісії 2283,30гр. та сума штрафу, відповідно п.2.2 генеральної угоди 3598,85гр. Через це, банк звернувся із позовом до суду для стягнення з відповідача, як позичальника, вищевказаної суми заборгованості. А також, позивач просить суд стягнути з нього судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. В судове засідання представник банка не зявився, у позові зазначив про розгляд справи без участі представника, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач, допитаний в попередньому судовому засіданні, не заперечував проти того, що заборгував перед банком за договором про відкриття картрахунку від 17.10.2012р., тому, коли йому банк запропонував реструктуризовати борг, він погодився та 09.12.2014р. підписав генеральну угоду. Однак, і за генеральною угодою він не сплачував заборгованість, т.я. тривалий час хворів, через це, не працював, тому, опинився в тяжкому матеріальному становищі. В подальшому, відповідач двічі в судові засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно простою та рекомендованою кореспонденцією. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно договору від 17.10.2012р. про відкриття картрахунку, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], відповідач отримав від банка платіжну картку, на яку банк перерахував 12000гр. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік /а.с.5/. Як встановлено в судовому засіданні, протягом 2012р.-2013р. відповідач зняв кошти з карткового рахунку та використав їх на свої потреби. На грудень 2014р. за відповідачем утворилася заборгованість перед банком, тому, коли банк запропонував йому реструктуризовати борг, він погодився та підписав генеральну угоду від 09.12.2014р., відповідно якої він зобовязався сплатити банку заборгованість в сумі 14599,58гр. до 31.12.2016р. /а.с.6/. Відповідно до вимог ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено що, договір про відкриття карткового рахунку від 17.10.2012р. складався з заяви позичальника та умов надання банківських послуг /а.с.5,7-30/. Згідно ч.1 ст. 526 та ст. 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позичальник відповідач по справі, скористався грошовими коштами банку, знявши їх з карткового рахунку, після чого. утворилася заборгованість, яку він не погашав в добровільному порядку, та після підписання генеральної угоди від 09.12.2014р., заборгованість за якою станом на 09.12.2014р. складала 14599,58 гр., він продовжував накопичувати борг. Тому, відповідно виписки з руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача, банк розрахував заборгованість відповідача станом на 10.11.2015р., яка становить - 18590,74гр., а саме: заборгованість за тілом кредиту 11416,59гр., заборгованість по нарахованим і не сплаченим % за користування кредитом 1292гр., заборгованість по комісії 2283,30гр. та сума штрафу, відповідно п.2.2 генеральної угоди 3598,85гр. /а.с.4/. Тому, суд вважає, що вищевказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідач на користь банку слід стягнути суму судових витрат, які були понесені позивачем при зверненні із позовом до суду: суму судового збору, яка складає 1218гр. /а.с.1/.

Outcome: approved