Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 15875 гривень 32 копійки. Свої вимоги обґрунтували тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 2.12.2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк відповідачу [PERSON] 2.12.2014 року було надано кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34.8% річних, що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та позивачем договір, що підтверджується її підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалася у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу позивача виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди позивачу. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів вона зобовязана сплатити позивачу штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Відповідач свої зобовязання згідно умов договору у повному обсязі не виконала, не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 15875 гривень 32 копійки, з них: заборгованість за кредитом на суму 7522 гривень 58 копійок, заборгованість по відсотках за користування кредитом 7120 гривень 58 копійок, штраф 500 гривень (фіксована частина), штраф 732 гривень 16 копійок (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ КБ „ПриватБанк просило стягнути в його користь з відповідача [PERSON] 15875 гривень 32 копійки кредитної заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25 серпня 2016 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ „ПриватБанк про стягнення 9661 гривень 62 копійок та зобовязання вчинити певні дії до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 15875 гривень 32 копійки і обєднано їх в одне провадження. [PERSON] в поданій до суду зустрічній позовній заяві свої вимоги обґрунтувала тим, що 19.03.2015 року, біля 20 год. 30 хвилин, невідома особа жіночої статі зателефонувала на її мобільний телефон № +380978555269, представившись оператором ПАТ КБ „ПриватБанк, назвала особисті дані [PERSON] та дані її карткових рахунків № 4149497824735833 та № 5168755612207486 в ПАТ КБ „ПриватБанк, під приводом необхідності блокування її рахунків для припинення втручання до цих рахунків сторонніх осіб, увійшла до неї в довіру та заволоділа грошовими коштами на загальну суму 8847 гривень 70 копійок. SМS-повідомлення про зняття коштів [PERSON] 19.03.2015 року не надходили, хоча до цього випадку SМS-повідомлення при знятті коштів їй постійно надходили. 20.03.2015 року, коли вона перевірила залишок коштів на її рахунках, то дізналася про зняття 19.03.2015 року коштів на загальну суму 8847 гривень 70 копійок. Після цього, [PERSON] звернулася в ПАТ КБ „ПриватБанк з відповідною заявою. Рахунок № 4149497824735833 банком було закрито та відкрито інший рахунок з видачею їй картки № 4149497837276296, а рахунок № 5168755612207486 - було заблоковано. ПАТ КБ „ПриватБанк всупереч вимог п. 10 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 705 від 5.11.2014 року, ніяких дій, незважаючи на її неодноразові звернення, не провів. Замість проведення службового розслідування та вчинення дій по захисту її інтересів, як клієнта банку, ПАТ КБ „ПриватБанк у безспірному порядку почав списувати кошти з рахунку [PERSON] для погашення простроченої заборгованості. З її рахунку в період з 19.05.2015 року по 26.07.2016 року було автоматично списано 813 гривень 92 копійки. Крім того, 20.03.2015 року [PERSON] звернулася в Маневицький РВ УМВС України у Волинській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12015030160000124. Згідно п. 9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 705 від 5.11.2014 року, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. [PERSON] вважає, що зняття коштів з її рахунків мало місце лише з вини банку, який не забезпечив захист її персональних даних, оскільки вона своїх карток нікому не передавала, ПІН-коду до них та іншої конфіденційної інформації стороннім особам не повідомляла. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з ПАТ КБ „ПриватБанк на її користь 8847 гривень 70 копійок, які були зняті з її рахунків, 813 гривень 92 копійки, що були списані з її рахунку для погашення простроченої заборгованості, та зобовязати ПАТ КБ „ПриватБанк припинити нарахування відсотків за користування кредитом, якого вона не брала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просила стягнути на користь ПАТ КБ „ПриватБанк з відповідача [PERSON] 15875 гривень 32 копійки кредитної заборгованості та судові витрати по справі. Вимоги зустрічного позову заперечила, вважає їх необґрунтованими, оскільки зняття коштів з рахунків [PERSON] № 4149497824735833 та № 5168755612207486 в ПАТ КБ „ПриватБанк було здійснено за допомогою системи Приват24, вхід до якої здійснюється за номером телефону +380978555269, що належить відповідачу. 19.03.2015 року на вказаний номер надходили SМS-повідомлення з динамічним паролем для входу в систему Приват24. Переказ коштів з карткових рахунків № 4149497824735833 та № 5168755612207486 здійснювався з коректним введенням направлених банком паролів платежів. Це свідчить про те, що [PERSON] передала особисту конфіденційну інформацію, зокрема динамічні паролі, третім особам, якими в подальшому було здійснено зняття коштів з її рахунків. Зазначена обставина підтверджується представленим суду аудіозаписом розмови 20.03.2015 року відповідача з оператором ПАТ КБ „ПриватБанк, з якої встановлено, що [PERSON] повідомила невідомій їй раніше особі, що увійшла до неї в довіру, SМS-повідомлення з динамічними паролями, які надходили на її телефон від банку. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк не визнали, вважають їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просили відмовити. Вважають, що зняття коштів з рахунків [PERSON] на загальну суму 8847 гривень 70 копійок було здійснене іншими особами саме з вини банку, який не забезпечив захист її персональних даних, оскільки вона своїх карток нікому не передавала, ПІН-коду до них та іншої конфіденційної інформації стороннім особам не повідомляла. Вимоги зустрічного позову змінили, просили з підстав, вказаних у поданій до суду зустрічній позовній заяві, стягнути з ПАТ КБ „ПриватБанк на її користь кошти на загальну суму 1778 гривень 42 копійки, з них: 964 гривень 50 копійок - кошти, які були зняті невідомими особами з її картки № 4149497824735833, та 813 гривень 92 копійки - кошти, які було банком безпідставно автоматично списано з її рахунку для погашення простроченої заборгованості, та зобовязати ПАТ КБ „ПриватБанк припинити нарахування відсотків за користування кредитом, якого вона не брала. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 15875 гривень 32 копійки підставний і підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ „ПриватБанк про стягнення 1778 гривень 42 копійки та зобовязання вчинити певні дії слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1.27 ст. 1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно п. 1.4 ст. 1 вказаного Закону держатель спеціального платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Відповідно до п. 14.5 ст. 14 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні держатель спеціального платіжного засобу зобовязаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно п. 2 Розділу 6 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року емітент зобовязаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН-у або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п. 3 Розділу 6 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року банк зобовязаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обовязку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно п. 5 Розділу 6 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року користувач зобовязаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.п. 7, 8 Розділу 6 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобовязаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно п. 10 Розділу 6 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року банк зобовязаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України „Про звернення громадян. Відповідно до положень п. 1 Розділу 10 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року еквайр та емітент зобовязані проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових і неналежних переказів, субєктів таких переказів і вживати заходів щодо запобігання або припинення здійснення зазначених переказів. Згідно п. 9 Розділу 6 Постанови НБУ „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів № 705 від 5.11.2014 року користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 2.12.2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк відповідачу [PERSON] 2.12.2014 року було надано кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34.8% річних, що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та позивачем договір, що підтверджується її підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалася у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу позивача виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди позивачу. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів вона зобовязана сплатити позивачу штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. 19.03.2015 року з карткових рахунків [PERSON] № 4149497824735833 та № 5168755612207486 в ПАТ КБ „ПриватБанк за допомогою системи Приват24 - за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача було здійснено переказ коштів на загальну суму 8847 гривень 70 копійок, з них: з карткового рахунку № 4149497824735833 - кошти на суму 964 гривень 50 копійок, а з карткового рахунку № 5168755612207486 - кошти на суму 7580 гривень та 303 гривні 20 копійок комісії. 20.03.2015 року [PERSON] звернулася в ПАТ КБ „ПриватБанк з повідомленням про переказ коштів, який нею не здійснювався. В цей же день [PERSON] звернулася в Маневицький РВ УМВС України у Волинській області із заявою про вчинення злочину. 20.03.2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12015030160000124 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Відповідей на звернення в ПАТ КБ „ПриватБанк від 20.03.2015 року, 14.04.2015 року, 16.04.2015 року [PERSON] по суті цих звернень не отримала. ПАТ КБ „ПриватБанк було направлено їй вимогу про погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором. В період з 19.05.2015 року по 26.07.2016 року з рахунку [PERSON] було автоматично списано 813 гривень 92 копійки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання згідно умов договору б/н від 2.12.2014 року не виконала, не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 15875 гривень 32 копійки, з них: заборгованість за кредитом на суму 7522 гривень 58 копійок, заборгованість по відсотках за користування кредитом 7120 гривень 58 копійок, штраф 500 гривень (фіксована частина), штраф 732 гривень 16 копійок (процентна складова). Зазначені обставини підтвердили представник позивача, відповідач та представник відповідача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом розрахунку кредитної заборгованості станом на 31.03.2016 року, Умов і правил надання банківських послуг, тарифів по картках „Універсальна, „Універсальна Contract і „Універсальна ГОЛД, Правил користування платіжною карткою, анкети-заяви [PERSON] від 2.12.2014 року, заяв [PERSON] від 20.03.2016 року, 14.04.2015 року та 16.04.2015 року, повідомлень ПАТ КБ „ПриватБанк від 26.03.2015 року, 17.04.2015 року, 15.05.2015 року, 8.06.2015 року, 12.06.2015 року та 10.07.2015 року, витягу з кримінального провадження № 12015030160000124, довідки Маневицького РВ УМВС України у Волинській області № 12/580 від 21.04.2015 року, вимоги про погашення всієї суми боргу за договором ПАТ КБ „ПриватБанк б/н від 2.12.2014 року, інформації від 19.08.2016 року про операції по карткових рахунках № 4149497824735833 та № 5168755612207486 в ПАТ КБ „ПриватБанк, виписки по рахунку [PERSON] за період з 1.01.1999 року по 12.09.2016 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги пояснень відповідача та її представника в тій частині, що грошові перекази 19.03.2015 року з карткових рахунків [PERSON] № 4149497824735833 та № 5168755612207486 в ПАТ КБ „ПриватБанк були здійснені без її відома, на її телефон +380978555269 в цей день SМS-повідомлення з динамічними паролями та інформацією про зняття коштів не надходили, будь-яку конфіденційну інформацію третім особам 19.03.2015 року вона не передавала, оскільки вони спростовуються як поясненнями представника позивача, яка підтвердила, що зняття коштів з рахунків [PERSON] № 4149497824735833 та № 5168755612207486 в ПАТ КБ „ПриватБанк було здійснено за допомогою системи Приват24, вхід до якої здійснюється за номером телефону +380978555269, що належить відповідачу. 19.03.2015 року на вказаний номер надходили SМS-повідомлення з динамічним паролем для входу в систему Приват24. Переказ коштів з карткових рахунків № 4149497824735833 та № 5168755612207486 здійснювався з коректним введенням направлених банком паролів платежів, що свідчить про те, що [PERSON] передала особисту конфіденційну інформацію, зокрема динамічні паролі, третім особам, якими в подальшому було здійснено зняття коштів з її рахунків. Обєктивність пояснень представника позивача підтверджується дослідженим в судовому засіданні аудіозаписом розмови 20.03.2015 року [PERSON] з оператором ПАТ КБ „ПриватБанк, з якої встановлено, що [PERSON] повідомила невідомій їй раніше особі, що увійшла до неї в довіру, SМS-повідомлення з динамічними паролями, які надходили на її телефон від банку. Крім того, з досліджених судом матеріалів кримінального провадження № 12015030160000124 встановлено, що [PERSON] 19.03.2015 року неодноразово спілкувалась з іншими абонентами з номерами SІМ-карток +380919679086 та +380919313050 в період з 18.46 год. до 20.42 год., а отже мала реальну можливість повідомити конфіденційну інформацію третім особам. Відповідно до п. 2.3.2.1.1 Умов і правил надання банківських послуг дані умови та правила є угодою про дистанційне обслуговуванні Клієнта і визначають комплекс інформаційних послуг за рахунком Клієнта та порядок здійснення операцій з рахунком на підставі дистанційних розпоряджень Клієнта в системі Internet BankingПриват-24 за плату, яка визначається Додатком 3 до цієї Угоди. Згідно п. 2.3.2.2.1 Умов і правил надання банківських послуг система Приват24 - система дистанційного обслуговування Клієнтів. Порядок обслуговування Клієнтів визначається умовами цієї Угоди. Дистанційне розпорядження - це розпорядження Банку виконати певну операцію, передане Клієнтом за погодженим каналом доступу з проходженням певної правилами процедури передачі розпоряджень. Відповідно до п. 2.3.2.3.2.1 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний виконувати належним чином доручення Клієнта, які містяться в Дистанційному Розпорядженні, відправленому Банку. Згідно п. 2.3.2.3.2.6 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний прийняти до виконання Дистанційні Розпорядження, оформлені і підтверджені належним чином. Дистанційне Розпорядження вважається переданим Клієнтом і прийнятим Банком до виконання, якщо Клієнт: для доступу в Систему ввів правильні Логін Клієнта (номер мобільного телефону ) і Пароль Клієнта; підтвердив вхід одноразовий пароль ОТР, який прийшов на мобільний телефон Клієнта; підтвердив Дистанційне Розпорядження одноразовий пароль ОТР, який прийшов на мобільний телефон Клієнта. Відповідно до п. 2.3.2.3.3.3 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобовязаний не розголошувати відомостей про Логін та пароль Клієнта третім особам. Згідно п. 2.3.2.4.1.1 Умов і правил надання банківських послуг при відкритті та обслуговуванні Карти/рахунку Клієнта він підтверджує, що ознайомлений з тарифами Банку і зобовязується їх дотримуватися. Відповідно до п. 2.3.2.4.5.1 Умов і правил надання банківських послуг послуга ,,Мобільний банкінг підключається для всіх карток Клієнта, що є в системі, шляхом надання дистанційного розпорядження. Згідно до п. 2.3.2.6.1 Умов і правил надання банківських послуг Банк не несе відповідальності за належне виконання Дистанційних Розпоряджень, у випадку якщо Клієнт припустився помилки на етапі формування Дистанційного Розпорядження. Представленим суду аудіозаписом розмови 20.03.2015 року відповідача [PERSON] з оператором ПАТ КБ „ПриватБанк підтверджується, що [PERSON] повідомила невідомій їй раніше особі, що увійшла до неї в довіру, SМS-повідомлення з динамічними паролями, які надходили на її телефон від банку, для здійснення транзакцій. Відповідно до п. 9 розділу 6 постанови правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року „Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно п.п. 6.7, 6.8 Положення „Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якою користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представлені ПАТ КБ „ПриватБанк докази, які не спростовані відповідачем та її представником в ході розгляду справи, підтверджують, що саме дії [PERSON] призвели до незаконного використання персональної конфіденційної інформації, яка дала змогу ініціювати та провести платіжні операції. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи обставини, встановлені в ході розгляду справи, суд вважає, що оскільки ПАТ КБ „ПриватБанк взяті на себе зобовязання по укладеному договору від 2.12.2014 року виконало у повному обсязі, а відповідачем [PERSON] порушено умови вказаного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору нею своєчасно не сплачувалися, слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк 15875 гривень 32 копійки кредитної заборгованості. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ „ПриватБанк про стягнення 1778 гривень 42 копійки та зобовязання вчинити певні дії слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ „ПриватБанк 1378 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved