Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач 06.09.2018 звернулася до суду з указаним позовом та просила зняти арешт, що накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції згідно з постановою від 17.09.2012 у виконавчому провадженні № 34315058, на все нерухоме майно, яке належало [PERSON], померлому [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що [INFO] помер її племінник, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно. Разом з тим, звернувшись до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті племінника, останнім постановою від 03.03.2017 їй було відмовлено у видачі такого, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено арешт всього нерухомого майна на ім'я померлого. Після звернення до Криворізького РВ ДВС, позивачу стало відомо про те, що у них на виконанні перебувало виконавче провадження № 34315058 у період з 17.09.2012 по 08.11.2013 за виконавчим листом, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області № 420/1105 від 19.06.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу у розмірі 24776,00 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 08.11.2013 виконавчий документ повернуто стягувачу, тобто ПАТ КБ «ПРВАТБАНК». Оскільки виконавчий документ повторно на виконання не надходив, строки для повторного пред'явлення виконавчого листа сплинули, а накладення арешту на все нерухоме майно обмежує законні права позивача, як спадкоємця, остання звернулася до суду за захистом своїх майнових прав. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача правом на участь у судовому засіданні не скористалася, повідомлена належним чином (а.с.27). У попередньому судовому засіданні, представник відповідача, будучи присутньою зазначила, що позовні вимоги не визнає та надала пояснення про те, що у період з 17.09.2012 по 08.11.2013 на виконанні у Криворізькому РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області дійсно перебувало виконавче провадження № 34315058 з виконання виконавчого листа, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області № 420/1105 від 19.06.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу у розмірі 24776,00 грн., у рамках якого постановою від 17.09.2012 накладено арешт на все нерухоме майно боржника, реєстраційний номер обтяження 13014296, з оголошенням заборони на його відчуження. Також 08.11.2013 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна у боржника. Повторно виконавчий лист на виконання до Криворізького РВ ДВС не надходив, будь-які виконавчі провадження щодо [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Третя особа, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», участь свого представника в судовому засіданні не забезпечило, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.17,28). Причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не надходило, пояснення по суті позовних вимог не подавалися. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на виконанні в Криворізькому РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 420/1105 від 19.06.2012, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу у розмірі 24776,00 грн. (а.с.9,10). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 01.11.2018, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, ВП № 34315058 від 17.09.2012, прийнятої державним виконавцем ВДВС Криворізького РУЮ Озімок Т.А., реєстраційний номер обтяження 13014296. Як слідує з листа Криворізького РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 27.06.2018 № 13.33-27/14013, державним виконавцем 08.11.2013 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10) [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2013 (а.с.5). Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори звернулася його тітка, [PERSON], позивач по справі, якій постановою від 03.03.2017 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з наявністю арешту всього нерухомого майна, належного померлому (а.с.7). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого документа стягувачові), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Під час повернення виконавчого документа дані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» виконані не були, у зв'язку із чим тривалий час питання про зняття арешту не вирішено, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент ухвалення рішення), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт з усього майна боржника знімається виконавцем з підстав, визначених у частині 4 цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз'яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено належність [PERSON] майна, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON], арешт на яке позбавляє спадкоємця можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Наявність вказаного арешту порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Оскільки у даному виконавчому провадженні державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.11.2013, повторно на виконання до органів ДВС виконавчий лист не надходив, будь-яких виконавчих проваджень, у тому числі щодо стягнення виконавчого збору та витрат з [PERSON] у провадженні Криворізького РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області не перебуває, суд вважає, що правові підстави для арешту майна відсутні, а його наявність порушує права позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Оскільки в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON], як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved