overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач 01.08.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її сином, який зареєстрований у належному їй на праві приватної власності житловому будинку № 7 по вул. Липова-Осада (колишня Липова) в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області. Більше двох років відповідач не проживає у будинку позивача, місце його перебування невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши вступне слово позивача, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлено, що відповідач, який є сином позивача власника будинковолодіння № 7 по вул. Липова-Осада (колишня вул. Липова) в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у цьому будинку без поважних причин більше двох років. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання у спірному будинковолодінні, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та наступними письмовими доказами, а саме: довідками Загвіздянської сільської ради обєднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.4-5), копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.10.1999 р. з реєстраційним\~написом на\~правовстановлюючому документі\~Івано-Франківського\~ОБТІ про\~реєстрацію права\~власності від\~25.10.1999\~р.\~за реєстровим\~№ 818 (а.с.6), довідкою УДМС України в Івано-Франківській області про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.29). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач 01.08.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання такими, які втратили право користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач [PERSON] є її сином, а відповідач [PERSON] - її внуком, які зареєстровані у належному їй на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS]. Відповідачі протягом багатьох років перебувають на роботі за кордоном, а саме відповідач [PERSON] 11 років, а відповідач [PERSON] 2 роки, місце їх перебування за кордоном невідоме. Оскільки відповідачі залишились зареєстрованими у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідачів такими, які втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу в її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Заслухавши показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON], відповідач [PERSON] є внуком позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS]. Відповідачі не проживають у спірному будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідачі не знялися з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 22.11.1988 р. з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 24.11.1988 р.за реєстровим № 467 (а.с.4), довідками Угринівської сільської ради об'єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.5-6),довідками УДМС України в Івано-Франківській області про реєстрацію місця проживання відповідачів (а.с.18-19). Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідачів слід визнати такими, які втратили право на користування вказаним житлом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач 01.08.2019 звернувся до суду із вказаним вище позовом у якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 16170,25 грн., яка виникла в результаті невиконання умов кредитного договору, який був укладений 09.02.2017 між сторонами. Автоматизований розподіл справи 01.08.2019 був неможливим у зв`язку з перебуванням судді Лизенко І.В. у щорічній відпустці та відсутністю у суді інших суддів. 06.09.2019 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого справу передано головуючому судді. 24.09.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання на 12.11.2019. 12.11.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 17.12.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.35). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.52). Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між нею та банком договору про надання кредиту, приєднання нею до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання нею Тарифів банку. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.02.2017 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТО КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 7). У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 8) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 9-23). Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідачки та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач 01.09.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту у розмірі 2784,00 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту № ІФ02-00635 від 18.12.2014 р. відповідач отримав кредитні кошти в національній валюті у розмірі 1000 грн. строком до 30.12.2014 р. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 27.08.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 2784,00 грн., що складається з: 1000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 220,00 грн. - заборгованість по відсотках, 1464,00 грн. - заборгованість по комісії, 100,00 грн. - штраф. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 18.12.2014 р. між сторонами укладено договір про надання фінансового кредиту № ІФ02-00635, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. строком до 30.12.2014 р. (а.с.3-4). У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 27.08.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 2784,00 грн., що складається з 1000,00 грн. заборгованості за кредитом, 220,00 грн. заборгованості по відсотках, 1464,00 грн. заборгованість по комісії, 100,00 грн. штрафу. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 2784 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач 01.09.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 22.09.2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини виникнення постійних непорозумінь, що призводило до сварок, що створювало психологічно нездорову атмосферу в сімї. Вони з відповідачем проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Спільного бюджету вони не мають. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливими, оскільки шлюб носить формальний характер та суперечать його інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.13). Вказав, що шлюбні відносини припинені з 15.06.2016 року. Майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.14). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з 15.06.2016 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Шипула. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 22.09.2001 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох дітей: неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 15.06.2016 року з причини виникнення між ними постійних непорозумінь, частих сварок з цього приводу. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач 01.09.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 17.08.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює, отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Інших стягнень з відповідача не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини до досягнення ним повноліття. Від позивача до суду надійшла заява (а.с.14) про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про день, час і місце розгляд управи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації та за адресою вказаною в позові (а.с.1,9). До суду повернулися конверти з судовим викликом як не вручені за закінченням строку зберігання (а.с.12,13). У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, судовий виклик вважається врученим. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-182,184,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 17.08.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно ст.84 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп., сплачені останньою за юридичні послуги по складанню позовної заяви та отримання юридичної консультації адвоката (а.с.6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач 01.09.2020 р. звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно. За поважних причин своєчасно не звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини. Просила визначити для неї, [PERSON] , [INFO] додатковий тримісячний термін зі дня набрання рішенням законної сили для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день слухання справи повідомляллася належним чином. Надав заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. [PERSON] померла [INFO] (а.с.3). Постановою від 31.08.2020 р. у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.6). Згідно повідомлення Першої селидівської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] свідоцтв про право на спадщину не видавалось, заповітів не посвідчувалось. Зазначені обставини встановлені з документів в матеріалах справи. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, необхідною умовою застосування вказаної правової норми є поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.\~ Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач через поважні причини пропустив строк на прийняття спадщини, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На думку суду строк у три місяці буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач 01.09.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 19.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично сумісно не проживають та не ведуть спільне господарство. Подружнє життя не склалося через те, що тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки. Відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в спільних інтересах, в поглядах на життя та виховання дитини, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу є неможливими. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини не має. Ухвалою суду від 02.10.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.17). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі (а.с.8). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 19.02.2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 62 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, фактично сторони сумісно не проживають та спільного господарства не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає виникнення на протязі тривалого часу непорозумінь та суперечок, через великі розбіжності в спільних інтересах, поглядах на життя та виховання дитини. Примирення між сторонами неможливе, спору про місце проживання дитини не має. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесений нею судовий збір (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач 01.10.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 11.10.06 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей - сини [PERSON] , 08 р. н. , [PERSON] , 09 р. н .. Зазначає, що останнім часом сімейне життя сторін поступово погіршувалось. Між сторонами виникають постійні конфлікти на грунті особистої поведінки відповідача; порозуміння відсутнє. Примирення є недоцільним. Сторони обопільно бажають шлюб розірвати. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву до суду не подала. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов визнає у повному обсязі. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін відповідно до положень ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають двох спільних неповнолітніх дітей, але обопільно не бажають збереження шлюбу і відповідач на даний час позов визнала, зокрема, засобом відповідної заяви і неподання відзиву на позовну заяву тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб, таке видане 11.10.06 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 11.10.06 р., актовий запис № 561. Та обставина, що у сторін є на даний час вказані вище спільні неповнолітні діти, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved