Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач 01 липня 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура Одеської області та виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно їхньої спільної дитини - [PERSON], [INFO], не цікавиться життям та навчанням дитини, регулярно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не прикладає зусиль до влаштування на роботі, не сплачує аліменти на утримання дитини, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 39083,14 грн та пені у розмірі 10000 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO] Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі( а.с.47). Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.46). Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явилася, надавши до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.48). Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури просив справу розглядати без фіксації технічними засобами (а.с.44). Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05 лютого 2008 року позивач та відповідач розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю [PERSON], про що свідчить довідка про склад сім`ї № 114(а.с.7,9). З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист № 2-384/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення аліментів у розмірі 10000 грн (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості державним виконавцем ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ встановлена заборгованість по аліментах [PERSON] у розмірі 39083,14 грн.(а.с.16). У відповідності до характеристики [PERSON], виданої Білгород-Дністрвоським МВ ГУМВС України, відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, підтримує зв'язки із раніше судимими особами та особами, що ведуть антигромадський спосіб життя (а.с.14). Згідно характеристики [PERSON], батько жодного разу до школи не приходив, не приймав участі у вихованні сина, не цікавився його навчанням (а.с.13). Доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до його дитини підтверджується висновком виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування від 17.09.2014 року № 29/2539 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON],[INFO] (а.с.50) У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками у відношенні до [PERSON], [INFO] Згідно із ст..3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам неповнолітнього [PERSON], [INFO], а отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved