Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівест» про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП, посилаючись на те, що 17 березня 2017 року о 15 год. 30 хв. [PERSON] в м. Києві на вул. Б. Грінченка, ЗА, керуючи транспортним засобом Ford Transit, державний номер [NUMBER] , зупинившись на проїзній частині на підйому не вжив всіх заходів для забезпечення нерухомості автомобіля, здійснив рух заднім ходом внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla, державний номер [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва Справа №761/9998/17 № 3/761/5759/17 від 104.05.2017 р., якою визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомобіль Toyota Corolla, державний номер [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (AM. 105775). На підставі Рахунку № СМУ00006323 від 19.03.2017 та згідно зі Страховим актом № UA2017031700035/L03/01 від 21-03-2017 р. ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» нарахувала страхове відшкодування у розмірі 4024,26 гривень (платіжне доручення № 2531 від 21 березня 2017 року). Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 4024,26 грн. Погашення вказаної вище заборгованості відповідачем та заявлені ними вимоги до останнього обґрунтовуються правовими позиціями. Відповідно до відомостей із ЦБД МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПрАТ СК «Юнівес» (поліс №АК/1937358). Позивач намагався у досудовому порядку отримати відшкодування від страховика - ПрАТ СУ Юнівес», що до позитивного результату не призвело (копія регресної вимоги вих. № 1417-07/18 від 05.07.2018 р.). Жодних виплат від ПрАТ СУ Юнівес» на користь позивача не надходило. Також ТОВ «Бізнес Ассіст» було відправлено регресну вимогу вих. №1717-10/18 від 30.10.2018 р. на ім`я [PERSON] на суму 4024,26 грн., однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. Проте, було отримано лист, в якому ПрАТ СК «Юнівес» відмовляє у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме через те, що особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідно до правових висновків, сформульованих в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 (провадження №12-104гс18), від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) та постанові Верховного Суду (України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, дане відшкодування має бути стягнуто безпосередньо з відповідача. Просить стягнути із [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Приватного акціонерного товариства, страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців (Артема), 40, п/р [NUMBER] в AT «ОТП Банк», МФО 300528, код ЄДРПОУ 20782312) кошти в сумі - 4024,26 грн. - сума страхового відшкодування та судові витрати у розмірі 2102,00 гри, а всього 6126,26 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засіданні не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника та врахувати його правову позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що 17 березня 2017 року о 15 год. 30 хв. [PERSON] в м. Києві на вул. Б. Грінченка, ЗА, керуючи транспортним засобом Ford Transit, державний номер [NUMBER] , зупинившись на проїзній частині на підйому не вжив всіх заходів для забезпечення нерухомості автомобіля, здійснив рух заднім ходом внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla, державний номер [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва Справа №761/9998/17 № 3/761/5759/17 від 104.05.2017 р., якою визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомобіль Toyota Corolla, державний номер [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (AM. 105775). На підставі Рахунку № СМУ00006323 від 19.03.2017 та згідно зі Страховим актом № UA2017031700035/L03/01 від 21-03-2017 р. ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» нарахувала страхове відшкодування у розмірі 4024,26 гривень (платіжне доручення № 2531 від 21 березня 2017 року). Відповідно до відомостей із ЦБД МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПрАТ СК «Юнівес» (поліс №АК/1937358). Позивач намагався у досудовому порядку отримати відшкодування від страховика - ПрАТ СУ Юнівес», що до позитивного результату не призвело (копія регресної вимоги вих. № 1417-07/18 від 05.07.2018 р.). Жодних виплат від ПрАТ СУ Юнівес» на користь позивача не надходило. Також ТОВ «Бізнес Ассіст» було відправлено регресну вимогу вих. №1717-10/18 від 30.10.2018 р. на ім`я [PERSON] на суму 4024,26 грн., однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. Позивач обґрунтовує позов тим, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту серія AM № 105775 від 14 квітня 2016 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля (потерпілому) марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , а тому відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (винуватця), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем згідно з договором (з полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ) № АК/1937358, однак останній відмовив у здійсненні виплати відповідного страхового відшкодування, на підставі п. 37.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», а саме, через те, що особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП, подано заяви про виплату страхового відшкодування. Відтак, з огляду на наведені позивачем правові висновки Великої палати Верховного суду та Верховного суду у справах: № 910/7449/17 від 05.06.2018 (провадження № 12-104гс18), № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 (провадження № 14-176цс18); № 6-2587цс15 від 03.12.2015, дане відшкодування має бути стягнуто безпосередньо з відповідача. Однак, суд не погоджується з думкою позивача виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на правовий висновок ВП ВС у справі № 910/7449/17 від 05.06.2018, яка розглядалась в порядку господарського судочинства, оскільки спір виник між страховими компаніями, тобто юридичними особами. При цьому Господарським судом м. Києва прийнято рішення від 10.07.2017 про відмову у позові з наступних підстав: «Тобто, позивач отримав право вимагати від відповідача виплати страхового відшкодування за полісом №AI/5179247 на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В силу п. 35.1 cт. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом ЗО днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 36.1 cт. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: dismissed