Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 31 березня 2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 23054,04 гривень, яка складається із наступного: 1613,72 гривень - заборгованість за кредитом, 16866,32 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 гривень - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом і штрафи: 500,00 гривень - фіксована частина та 1074,00 гривень - процентна складова. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 23054,04 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив суд про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначав, що позовні вимоги не визнав у повному обсязі, а також просив суд про застосування строків позовної давності. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-6). Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт (а.с.7-30). Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 31 березня 2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 23054,04 гривень, яка складається із наступного: 1613,72 гривень - заборгованість за кредитом, 16866,32 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 гривень - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом і штрафи: 500,00 гривень - фіксована частина та 1074,00 гривень - процентна складова (а.с.3-4). Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки до квітня 2013 року. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Таким чином, починаючи з 2016 року строк позовної давності для пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позову про стягнення заборгованості сплив. З даним позовом банк звернувся до суду в травні 2017 року. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed