Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], треті особи управління МВС України в Хмельницькій області, відділ ДВС Славутського МРУЮ, про звільнення майна з-під арешту. Посилається на те, що 29.02.2008 року між банком та [PERSON]було укладено кредитний договір № HMSOAK21460661, згідно якого банк надав останньому кредит в сумі 10582, 90 дол. США строком до 25.02.2011 року. В забезпечення виконання зобов»язань за цим договором тоді ж за цим же номером було укладено договір застави, згідно якого [PERSON] передав банку в заставу автомобіль марки DAEWOO моделі LANOS, реєстраційний номер [NUMBER]. 11.01.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Славутського МРУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа Славутського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь УМВСУ в Хмельницькій області коштів було накладено арешт на вищевказаний автомобіль, незважаючи на те, що він з 2008 року перебуває в заставі. Банк, як заставодержатель, просить звільнити з-під арешту належний [PERSON] автомобіль та заборонити органам ДВС вчиняти будь-які дії, пов»язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно цього автомобіля. УМВС України в Хмельницькій області ухвалою суду залучене до участі в справі в якості співвідповідача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідачі [PERSON] та представник УМВС України в Хмельницькій області у судове засідання не з»явились. Про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. [PERSON] причин неявки суду не повідомив. Представник УМВСУ надав письмові заперечення проти позову, у яких посилається на те, що арешт на автомобіль [PERSON] при виконанні виконавчого листа на користь УМВС накладений у законний спосіб. Законом не передбачено заборони щодо накладення арешту на майно боржника, що перебуває в заставі. Крім того, вказує на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності і просить в позові відмовити. Представник третьої особи відділу ДВС Славутського МРУЮ покладається на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що автомобіль DAEWOO моделі LANOS, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], було передано ним в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» згідно кредитно-заставного договору від 29.02.2008 року № HMSOAK21460661(а.с..6-16). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Отже, право застави у позивача виникло 29.02.2008 року.Заставу зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 3.03.2008 року, що стверджується витягом з цього Реєстру(а.с.17). Відповідно до ст.. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається в порядку черговості їх реєстрації. Постановою державного виконавця відділу ДВС Славутського МРУЮ від 11.01.2011 року на зазначений автомобіль накладено арешт з метою виконання рішення суду про стягнення заборгованості [PERSON] перед УМВС України в Хмельницькій області(а.с.5). Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз»яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.02.2012 року , що вступило в законну силу,спірний автомобіль передано в заклад ПАТ КБ»Приватбанк» та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитно-заставним договором від 29.02.2008 року звернуто на нього стягнення з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» права укладати від імені боржника договору купівлі-продажу цього автомобіля з іншою особою-покупцем та наданням усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.(а.с.66-68). Вартість предмета застави гідно п. 17.10 кредитно-заставного договору 53700 грн. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.02.2012 року 68520 грн. 63 коп. Тобто вартість предмета застави не перевищує розміру боргу.У зв»язку з цим за рахунок цього майна не можуть задовольнятись вимоги інших осіб і автомобіль підлягає звільненню з-під арешту, накладеного в інтересах УМВС України в Хмельницькій області. Наявність арешту перешкоджає банку у здійсненні свого права на реалізацію транспортного засобу. Посилання відповідача на пропуск банком трирічного строку позовної давності безпідставні. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З пояснень державного виконавця та оглянутого у судовому засіданні виконавчого провадження вбачається, що накладаючи арешт на автомобіль в інтересах УМВС, державний виконавець не повідомив про це ПАТ КБ»Приватбанк». Отже, останньому не могло бути відомо про на накладення арешту згідно постанови від 11.01.2011 року. Представник позивача пояснила, що про накладення арешту на користь УМВС банку стало відомо у 2013 році. 30.04.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2012 року, яким вищевказаний автомобіль був переданий в заклад ПАТ КБ»Приватбанк». Після цього, розпочавши процедуру реалізації автомобіля, банк дізнався про наявність арешту за іншим виконавчим листом. Це стверджується зазначеною постановою державного виконавця, клопотанням позивача від 17.10.2013 року до начальника відділу ДВС Славутського МРУЮ про звільнення автомобіля від арешту, відповіддю начальника цього відділу про відмову в задоволенні клопотання від 11.12.2013 року.(а.с.60-63). З врахуванням цих обставин строк позовної давності не можна вважати пропущеним. Вимоги щодо заборони органам ДВС вчиняти будь-які дії, пов»язані з обмеженням ПАТ КБ»Приватбанк» права розпорядження автомобілем, не можуть бути задоволені, оскільки конкретний орган ДВС не значиться у позовній заяві відповідачем і питання про його залучення до участі в справі у такій якості позивачем не ставилось, а третя особа не може бути зобов»язана до вчинення чи не вчинення будь-яких дій. Крім того, наявність судового рішення про зняття арешту з транспортного засобу, а також наявність інших судових рішень надають позивачу право вчиняти всі необхідні дії щодо майна боржника.Тобто перешкоди у здійсненні банком його права на розпорядження автомобілем усунуті.

Outcome: approved