Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур'я» звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2008 року [PERSON] за договором кредиту-поруки № 464, укладеного між ним та спілкою, отримала кредит у сумі 3 500 грн. на двадцять чотири місяці з 10 жовтня 2008 року по 10 жовтня 2010 року та платою за користування ним у розмірі 45 % річних. Крім цього, за вказаним договором кредиту-поруки для забезпечення виконання зобовязання між позивачем та [PERSON], в якості поручителя виступив [PERSON], який зобовязався перед позивачем солідарно з боржником відповідати за виконання ним свого обовязку за кредитним договором. В ході виконання кредитного договору відповідач [PERSON] не проводив сплату кредиту та нарахованих по кредиту відсотків згідно встановленого графіку, у звязку з чим станом на 07 вересня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 10 651,05 грн., з якої: 2 761,69 грн. заборгованість по кредиту і 7 889,36 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, тому позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що між Перечинською районною кредитною спілкою «Тур'я» та [PERSON] і [PERSON] 10 жовтня 2008 року був укладений договір кредиту-поруки № 464, згідно якого Спілка зобовязалася надати позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 3 200 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором. Згідно п. п. 1.2., 1.3. кредит надається терміном на 24 місяці з 10 жовтня 2008 року по 10 жовтня 2010 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних (а. с. 2-3, 5). Також встановлено, що згідно вказаного договору кредиту-поруки № 464 від 10 жовтня 2008 року, відповідач [PERSON] виступив поручителем та взяв на себе зобовязання відповідати перед кредитором солідарно з [PERSON] за виконання останнім свого обовязку за кредитним договором (а. с. 2-3). Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] порушив вимоги договору кредиту-поруки № 464 від 10 жовтня 2008 року, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим у такого станом на 07 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 10 651,05 грн., з якої: 2 761,69 грн. заборгованість по кредиту і 7 889,36 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом (а. с. 4). Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами Глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 1.1., 3.1. договору кредиту-поруки № 464 від 10 жовтня 2008 року [PERSON] зобовязався сплатити всі відсотки за користування кредитом, визначені договором та повернути кредит спілці на умовах, що визначені договором. Платежі сплачуються через касу спілки готівкою або шляхом перерахування на рахунок спілки. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] є обґрунтованим. Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] (поручителя) як солідарного боржника, суд приходить до наступного. Згідно п. 1.2. договору кредиту-поруки № 464 від 10 жовтня 2008 року кредит, визначений п. 1.1. договору надається терміном на 24 місяці з 10 жовтня 2008 року по 10 жовтня 2010 року. Як розяснено в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-1085цс15 від 02 вересня 2015 року та № 6-263цс15 від 07 жовтня 2015 року. Так, як вбачається з договору кредиту-поруки № 464 від 10 жовтня 2008 року, строк виконання зобов'язання у повному обсязі настав 10 жовтня 2010 року, а позивач користуючись правом предявлення вимоги до відповідачів, спочатку 31 жовтня 2012 року направив відповідачам письмове попередження, а з позовом до суду звернувся лише 03 жовтня 2016 року, тобто в обох випадках з пропуском шестимісячного строку, передбаченого статтею 559 ЦК України, а тому вимога до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, як солідарного боржника, задоволенню не підлягає, оскільки порука припинилася. Також з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial