Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося з позовами до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, а також до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки як стороною у договорі іпотеки, укладеного на забезпечення кредитного договору, укладеного з [PERSON] Позивач обґрунтовує свої позови до відповідачів тим, що між позивачем - ПАТ «Універсал Банк», в особі Чернігівського відділення, та відповідачем [PERSON] 18 липня 2005 року укладений договір № 35-1/36К-05 про кредитування на суму 20000,00 доларів США, зі сплатою 14,0 % річних, з кінцевим терміном повернення до 17 липня 2010 року. 07 вересня 2006 року між Позивачем ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 35-1/36К-05 від 18 липня 2006 року. Відповідно до додаткової угоди суму кредитних коштів збільшено до 40000,00 доларів США, зі сплатою 15,0% річних та кінцевою датою погашення кредиту 17 липня 2010 року. 25 січня 2010 року між Позивачем ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 1 - [PERSON] укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 35-1/36К-05 від 18 липня 2005 року. Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони погодили, що позичальник повинен виконати свої зобовязання по поверненню у повному обсязі використаної суми ліміту не пізніше 31 січня 2017 року, інші частини договору залишаються без змін. У відповідності до умов вищезазначеного договору (п.п.6.1.1, 6.1.2,4.5) відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором у повному обсязі, а саме: відповідно до п.4.2. Кредитного договору відкрив відповідачу [PERSON] позичковий рахунок, на який надав останньому кредит відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до договірних зобов'язань, визначених п.п.4.4. п.4 Кредитного договору, відповідач 1 зобовязався сплачувати проценти не пізніше 20-го числа наступного за звітним місяцем. Відповідно до п.4.7. Кредитного договору платежі вважаються здійсненими в обумовлений термін, якщо сума платежу в повному розмірі поступила на рахунок Банку відповідно до пп. 4.4. - 4.5. Кредитного договору. Однак, Відповідачем 1, в порушення своїх зобовязань, визначених договором, не сплачено плату за користування кредитом (процентів) у порядку, встановленому Кредитним договором. Станом на 03.04.2017 року заборгованість по сумі кредиту за кредитним договором №35-1/36К-05 складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 18519,67 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 1964,68 доларів США; пені 221 тис. 156 гривень 57 копійок. Зазначені дані свідчать про невиконання позичальником договірних зобов'язань. Відповідно до підпункту 6.1.4. пункту 6.1. Кредитного договору, Відповідач зобовязується при настанні випадків, передбачених пунктами 10.3. - 10.4. Кредитного договору, достроково погасити заборгованість по кредиту та процентах в повному розмірі, а також сплатити всі суми пені і штрафів. Невиконання Відповідачем 1 зобовязань, передбачених цим пунктом, є підставою для примусового стягнення (в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно та/або інші види забезпечення) всієї заборгованості за Кредитним договором. Також, ВАТ «Банк Універсальний» (ПАТ [PERSON] є правонаступником усіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний», на підставі рішення Загальних зборів акціонерів відбулись зміни з «ВАТ» на «ПАТ») та [PERSON] (надалі - третя сторона) 18 липня 2005 року укладено кредитний договір №35-1/36К-05. Відповідно до Кредитного договору та додаткового договору від 07 вересня 2005 року Позивач надав Третій стороні ([PERSON]В.) кредитні кошти в сумі 40000,00 дол. США зі сплатою 15% річних. У відповідності до умов цього Кредитного договору (п.п.6.1.1,6.1.2,4.5) Третя сторона ([PERSON]В.) взяла на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни. На виконання умов кредитного договору (п.п 2.1.3) та розділу 3 між Позивачем та [PERSON] 26 липня 2005 року укладено договір іпотеки № 2102. Відповідно до п.1, п.п.1.1. Договору іпотеки, іпотечний договір забезпечує вимоги, що випливають з кредитного договору № 35-1/36К-05. 25 січня 2010 року між Позивачем та третьою стороною ([PERSON]В.) укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої подовжено термін виконання зобовязання до 31 січня 2017 року. Згідно додаткового договору до договору іпотеки від 07 вересня 2007 року внесено зміни та доповнення в п.1.1 Розділу 1 Договору іпотеки та встановлено, що у випадку продовження строків виконання зобовязання за Кредитним договором (шляхом укладання додаткових договорів до нього) дія іпотеки, передбаченої цим Договором, зберігається до повного виконання вказаних зобовязань. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 03.04.2017 року прострочена заборгованість складає - 18519,67 дол. США, відсотки - 1964,68 доларів США та нарахована пеня - 221156 грн. 57 коп. Згідно з підпунктом 4.1. пункту 4 договору іпотеки Позивач має право у випадку невиконання або неналежного виконання кредитного договору задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.п.4.2. п.4 іпотекодержатель набуває права звернення стягнення та реалізувати предмет іпотеки у таких випадках: якщо у момент настання строку виконання зобовязань за кредитним договором зобовязання не будуть виконані, а саме, при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Кредитного договору строку суми кредиту, або при несплаті або частковій несплаті сум процентів, або при несплаті або частковій несплаті сум процентів, комісій та неустойки та інших платежів, передбачених кредитним договором. Згідно з п.4.2. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи те, що третя сторона ([PERSON]В.) не виконала зобовязань, передбачених кредитним договором, позивач вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2101 від 26 липня 2005 року, (зі змінами та доповненнями), укладеним між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON], а саме: -нежитлову будівлю - магазин «Запчастин», загальною площею 51,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Борзна Чернігівської області, вул. Леніна, будинок 5/1 (пять дріб один), розташованої на землях Борзнянської міської ради (далі - Предмет іпотеки), яка належить Іпотекодавцю - Майновому поручителю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, видане Виконавчим комітетом Борзнянської міської ради 12 березня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 2883876, про що Ніжинським МБТІ 12.03.2004 року зроблено відповідний запис за номером 9 в книзі 1; -однокімнатну квартиру під номером 2 (два), що знаходиться в м. Борзна по вулиці Леніна, в будинку № 5 (пять) Чернігівської області, загальна площа якої становить 37.9 ( тридцять сім цілих і дев'ять десятих) квадратних метрів, житлова площа -15,8 (п'ятнадцять цілих і вісім десятих) квадратних метрів, яка належить іпотекодавцю - майновому поручителю на праві спільної сумісної власності на підставі рішення місцевого суду Борзнянського району від 19 квітня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно; -житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Борзна по вулиці Міжнародній під номером 88 - д (вісімдесят вісім д), Чернігівської області, розташованого на землях Борзнянської міської ради. Будинок дерево - А, житлова площа якого становить 54,9 кв. м. (пятдесят чотири цілих дев'ять десятих квадратних метрів, загальна площа -198,1 кв.м. (сто девяносто вісім цілих і одна десята) квадратних метрів, веранда - дерево-а, ганок бетонне-а2, нежитловий підвал цегла -Пд, сарай дерево - Б, огорожа - плоский шифер-1, металева сітка - 4, ворота з хвірткою Металеві - 2-3, який належить Іпотекодавцю-майновому поручителю на праві особистої власності на підставі договору дарування, посвідченого Борзнянською державною нотаріальною конторою 07 травня 2001 року за реєстр. № 1664 та зареєстровано в Ніжинському МБТІ 07 травня 2001 року за номером запису 479 в книзі 2, Реєстраційний номер 6142097. В судовому процесі представник позивача заявила про підтримку всіх вимог, заявлених у позовах до [PERSON] та [PERSON], які судом були об`єднані в одну справу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також представник останнього - адвокат [PERSON], позовні вимоги не визнали. Обидва відповідачі пояснили своє ставлення тим, що при зверненні до представника позивача з питання отримання кредитних коштів для реалізації їх спільного бізнеспроекту їм було запропоновано отримати кредитні кошти в валюті доларах США. Зазначивши, що вони за тих умов, що склались на момент обговорення даного питання, були примушені погодитись з пропозицією щодо отримання кредиту в іноземній валюті доларах США. Після того, як в державі різко змінилась фінансова політика, вони намагались своєчасно сплачувати кредитні внески з метою погашення кредиту. Проте, після того, як курс валют змінився істотно по відношенню до того рівня, що існував на момент укладення кредитного договору, і відмови співробітників банка кредитора приймати гривневі платежі, вони опинились у безвихідному становищі, оскільки були позбалені можливості купувати валюту, а платежі в гривні не приймались. Водночас, різко зменшилась прибутковість їх бізнеспроекту. За період існування договору ними були сплачені надзвичайні суми банку на погашення кредиту, сума яких відносно початкового курсу валют багаторазово перевищує суму отриманого ними валютного кредиту. Відповідачі заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з боку Позивача не надано інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання. Одночасно зазначено ними, що Кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти, та вважають незаконним надання кредиту в іноземній валюті, за відсутності у Позивача - ліцензії та здійснення операцій за Кредитним договором з використанням іноземної валюти, як засобу платежу. Представник відповідача [PERSON] пояснив суду, що вбачає в діяльності позивача порушення, а саме, що на момент укладення договору кредитування банк не мав належно оформлених повноважень на видачу кредиту в валюті. Представник третьої особи (служба у справах дітей Борзнянської райдержадміністрації), залучена до участі за клопотанням представника відповідача [PERSON] з причини, що останній має на утриманні неповнолітніх дітей, інтереси яких ретельно охороняються законами України, після з`ясування обставин справи, повідомила про рівновіддалене ставлення до правових позицій сторін, оскільки в позові не ставиться питання про примусове виселення з житлових об`єктів, зазначених у позові, дітей власників вказаного житла. Заслухавши пояснення представника позивача та кожного з відповідачів, а також представника третьої особи, дослідивши письмові докази, долучени до даної справи, суд встановив такі факти та положення матеріального законодавства, якими регулюються спірни відносини між сторонами. Так, судом встановлено, що між позивачем - ПАТ «Універсал Банк» в особі Чернігівського відділення та відповідачем [PERSON] 18 липня 2005 року укладений договір № 35-1/36К-05 про кредитування на суму 20000,00 доларів США, зі сплатою 14,0 % річних, з кінцевим терміном повернення до 17 липня 2010 року. 07 вересня 2006 року між Позивачем ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 35-1/36К-05 від 18 липня 2006 року. Відповідно до додаткової угоди суму кредитних коштів збільшено до 40000,00 доларів США, зі сплатою 15,0% річних та кінцевою датою погашення кредиту 17 липня 2010 року. 25 січня 2010 року між Позивачем ПАТ «Універсал Банк» та Відповідачем 1 - [PERSON] укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору № 35-1/36К-05 від 18 липня 2005 року. Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони погодили, що позичальник повинен виконати свої зобовязання по поверненню у повному обсязі використаної суми ліміту не пізніше 31 січня 2017 року, інші частини договору залишаються без змін. У відповідності до умов вищезазначеного договору (п.п.6.1.1, 6.1.2,4.5) відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором у повному обсязі, а саме: відповідно до п.4.2. Кредитного договору відкрив відповідачу [PERSON] позичковий рахунок, на який надав останньому кредит відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до договірних зобов'язань, визначених п.п.4.4. п.4 Кредитного договору, відповідач 1 зобовязався сплачувати проценти не пізніше 20-го числа наступного за звітнім місяцем. Відповідно до п.4.7. Кредитного договору платежі вважаються здійсненими в обумовлений термін, якщо сума платежу в повному розмірі поступила на рахунок Банку відповідно до пп. 4.4. - 4.5. Кредитного договору. Однак, Відповідачем 1, в порушення своїх зобовязань, визначених договором, не сплачено плату за користування кредитом (процентів) у порядку, встановленому Кредитним договором. Станом на 03.04.2017 року заборгованість по сумі кредиту за кредитним договором № 35-1/36К-05 складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 18519,67 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 1964,68 доларів США; пені 221 тис. 156 гривень 57 копійок. Зазначені дані свідчать про невиконання позичальником договірних зобов'язань. Також, ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 18 липня 2005 року уклали кредитний договір № 35-1/36К-05. Відповідно до Кредитного договору та додаткового договору від 07 вересня 2005 року Позивач надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 40000,00 дол. США зі сплатою 15% річних. У відповідності до умов цього Кредитного договору (п.п.6.1.1,6.1.2,4.5) [PERSON] взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни. На виконання умов кредитного договору (п.п 2.1.3) та розділу 3 між Позивачем та [PERSON] 26 липня 2005 року укладено договір іпотеки № 2102. Відповідно до п.1, п.п.1.1.Договору іпотеки іпотечний договір забезпечує вимоги, що випливають з кредитного договору № 35-1/36К-05. 25 січня 2010 року між Позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої подовжено термін виконання зобовязання до 31 січня 2017 року. Згідно з додатковим договором до договору іпотеки від 07 вересня 2007 року внесено зміни та доповнення в п.1.1 Розділу 1 Договору іпотеки та встановлено, що у випадку продовження строків виконання зобовязання за Кредитним договором (шляхом укладання додаткових договорів до нього) дія іпотеки, передбаченої цим Договором, зберігається до повного виконання вказаних зобовязань. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 03.04.2017 року прострочена заборгованість складає - 18519,67 доларів США, відсотки - 1964,68 доларів США та нарахована пеня - 221156 грн. 57 коп. Згідно з підпунктом 4.1. пункту 4 договору іпотеки Позивач має право у випадку невиконання або неналежного виконання кредитного договору задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При розгляді справи Відповідачі заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з боку Позивача не надано інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання. Одночасно зазначено ними, що Кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти, та вважають незаконним надання кредиту в іноземній валюті за відсутності у Позивача - ліцензії та здійснення операцій за Кредитним договором з використанням іноземної валюти, як засобу платежу. З пояснень представника позивача вбачається, що [PERSON] виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти на умовах, визначених Кредитним договором. Відповідно до ст. 208 та ст. 1055 ЦК України, та ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником в письмовій формі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Статтею 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93 визначено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальних ліцензій, на весь період дії режиму валютного регулювання. Положеннями ст.99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття Конституції України визначає правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Крім того, ч. 2 ст.192, ч. 2 ст. 524, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом, допускається використання іноземної валюти при виконанні зобов'язань. Таким чином, спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Відповідно до ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що кредитними операціями є операції, вказані зокрема в п. 3 ч.1 ст.47 Закону, а саме: операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Згідно з п.3 ч. 1 ст. 47 Закону, операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик банки мають право здійснювати на підставі ліцензії. Згідно з абзацом 8 ч.1 ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською ліцензією є документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність. Відповідно до ч.3 ст.49 Закону «Про банки і банківську діяльність» операції, визначені пунктами 1-3 частини першої цієї статті (серед яких операції з розміщення залучених коштів в національній та іноземній валюті) належать виключно до банківських операцій, здійснювати, які у сукупності дозволяється тільки юридичним особам, які мають банківську ліцензію. Пунктом 1.5 Положення НБУ № 843 від 14.10.2004 року визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу, на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст. 12, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (ч 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). ПАТ «Універсал Банк» надало докази того, що має право на надання банківських послуг з операцій з валютними коштами, визначених ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 04.12.2001 року № 92, дозвіл від 04 грудня 2001 року № 92-1 та додаток до дозволу від 04 грудня 2001 року № 92-1. (вказані документи направлялись представником позивача та містяться в матеріалах справи). Відповідачі заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те що, з боку Позивача не надано інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання. Одночасно зазначено ними, що Кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти та вважають незаконним надання кредиту в іноземній валюті за відсутності у Позивача - ліцензії та здійснення операцій за Кредитним договором з використанням іноземної валюти, як засобу платежу. Відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Пленуму Вищого спеціалізованого суду України у п.13 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». У зв'язку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи (ч.2 ст.5 ЦК). Спірний Кредитний договір №35-1/36К-05 укладено сторонами 18 липня 2005 року, тобто до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ, тому дія цього Закону не поширюється на спірні правовідносини у даній справі. Таким чином, видача кредиту у доларах США була здійснена Позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи відповідачів щодо порушення банком нормативів по видачі кредитних коштів в іноземній валюті не знаходять свого підтвердження в нормах чинного законодавства. Оцінюючи доводи відповідачів про те, що позивач при укладанні кредитного договору умисно не включив в умови договору питання щодо імовірних валютних ризиків з підстав значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 року офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Частиною 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» визначено, що валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. За змістом Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 496 і зареєстрованого в МЮ України 27.11.2003 року за №1094/8415, а також додатку № 1 до нього, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема - долара США, євро та швейцарського франка, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Зазначене свідчить про те, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Окрім того, до відома відповідачів було доведено і вони були обізнані про валютні ризики кредитування, оскільки в договорі міститься п.7.4, в якому чітко зазначено, що «Позичальник попереджений Банком про те, що валютні ризики під час виконання зобов язань несе позичальник». Сторони під час укладення спірного Кредитного договору на власний розсуд шляхом вільного волевиявлення визначено умови кредитного договору, зокрема щодо порядку повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій, за управління кредитом тощо. Особистий підпис Відповідача свідчить про те, що він погодився на всі умови, які зазначені у Кредитному договорі. Кредитний договір, з яким не погоджуються відповідачі, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Позивач надав документи, які передували укладенню Кредитного договору. Таким чином, доводи відповідачів щодо порушення банком нормативів при укладанні Кредитного договору не знайшли свого підтвердження з огляду на норми чинного законодавства та судову практику. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог закону, Боржник в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, в установнені строки заборговані суми не повернув, чим спричинив ПАТ «Універсал Банк» збитки. Згідно до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з положеннями ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлене договором або законом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved