Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» 31.08.2015 р. звернулось до суду з вищевказаним позовом. За позовом, посилаючись на ст.ст.15, 16, 525, 530, 553, 554, 610, 1049, 1050, 1954 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. у сумі 58\~784,98 долари США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 49 483,14 долари США; сума заборгованості за нарахованими відсотками 9301,84 долар США, пеня за прострочення виконання зобов»язання 140,92 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] та її представник просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В процесі розгляду справи надавали письмові заперечення проти позову (т.1 а.с.181-183). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи подавав до суду клопотання про визнання договору поруки припиненим та про розгляд справи без його участі (т.2 а.с.27). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та її представника, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 грудня 2007 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-204/033/2007, за умовами якого позивач повинене здійснити видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 52000 доларів США. Остаточний строк повернення кредитних коштів 12.12.2037 р. [PERSON] зобов»язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п.1.6 кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема в п.п.1.4, 1.5 кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.1.5.1 з підпунктами частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем [PERSON] щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів. Згідно з додатковими договорами графік платежів змінювався. Ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. В порушення зазначених вище умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] належні до сплати суми кредиту не погашає. 12.12.2007 р. в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] по кредитному договору було укладено договір поруки SRCNL-204/033/2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до п.1.1 ст.1 договору поруки [PERSON] прийняв на себе зобов»язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов»язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов»язань. Також п.1.2 ст.1 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов»язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно з п.3.1 та п.3.2 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов»язань перед кредитором за кредитним договором кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов»язань в повному обсязі чи в частині. Поручитель приймає на себе зобов»язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов»язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов»язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст..543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Вирішуючи клопотання [PERSON] про припинення договору поруки, суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов»язки відповідно до договору. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). П.п.4.1 та 4.2 вищезазначеного договору поруки відповідача [PERSON] встановлено, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором; відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі. У кредитному договорі йдеться, що позичальник має повернути кредитні кошти до 12.12.2037 року. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). У кредитному договорі йдеться, що позичальник має повернути кредитні кошти до 12.12.2037 року. Разом з тим, умовами договору сторони передбачили строки виконання окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитним договором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). За умовами кредитного договору чергові платежі боржник повинна була здійснювати не пізніше 12 числа кожного місяця, а останній платіж не пізніше 12 грудня 2037 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Як встановлено судом, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Відповідач не виконувала взяті на себе зобовязання за договором про надання кредиту з липня 2014 року, оскільки останній платіж на погашення заборгованості за розрахунком банку було внесено 02.06.2014 року (т.2 а.с.20). Таким чином, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Банк звернувся до суду з позовом, в тому числі і до поручителя, 02 вересня 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку. Дія договору поруки на момент пред'явлення позову вважається припиненою, а тому підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя не вбачається. Зазначений правовий висновок Верховного суду України викладений у постанові від 8 жовтня 2014 року у справі № 6-128цс14, який в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, позовні вимоги, пред»явлені до поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню, у звязку з припиненням дії поруки за щомісячними грошовими зобовязаннями в порядку ч.4 ст.559 ЦК України. Щодо позову, пред»явленого до [PERSON] Як встановлено судом, між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач повинна сплачувати грошові кошти на користь ПАТ «ОТП Банк», згідно з умовами цього договору. Разом з тим, в процесі розгляду справи відповідач [PERSON] зазначала, що не погоджується з розрахунком суми заборгованості, заявленої позивачем до стягнення. З метою доведення перед судом переконливості заперечень (ч.2 ст.10 ЦПК України), відповідач заявляла клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи. Ухвалою суду від 05.04.2016 р. було призначено судово-економічну експертизу (т.2 а.с.36), якою було зобов»язано позивача надати до експертної установи додаткові письмові документи. Ухвала була отримана позивачем 13.04.2016 р. (т.2 а.с.39). 18.05.2016 р. до суду було направлено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а саме документи ПАТ «ОТП Банк» (т.2 а.с.45), яке було отримано позивачем 24.05.2016 р. (т.2 а.с.49). 01.03.2017 р. до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 14.02.2017 р. (т.2 а.с.55-77), згідно якого: Згідно дублікатів меморіальних ордерів документально підтверджено перерахування грошових коштів всього в сумі 52000 доларів США на поточний рахунок № 26207401777258, що передбачено п.1.7.2 кредитного договору CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. Згідно наданої копії заяви на отримання готівки № 3 від 14.1220007 р. документально підтверджується видача готівкових коштів в сумі 23758,74 доларів США. Метод «факт/360» визначення кількості днів ПАТ «ОТП Банк» в кредитному договорі № CNL-204/033/2007 р. відповідає вимогам п.1.22 Постанови НБУ від 18.06.2003 р. № 255 «Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України». Визначити, чи відповідає метод нарахування ПАТ «ОТП Банк» процентів за кредитним договором CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. вимогам внутрішніх нормативних документів банку, що діяло на момент підписання договору, не надається за можливе, оскільки на дослідження не надані внутрішні нормативні документи ПАТ «ОТП Банк» за період 12.12.2007 р. по 31.08.2015 р., заявлені в клопотанні експерта від 26.04.2016 р. Визначити який реальний розмір відсотків брався при нарахуванні платежів ПАТ «ОТП Банк» у розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.08.2015 р. (18.08.2015 р.) та чи відповідає цей розрахунок погодженим сторонами умовам договору, а також фактичним датам повернення позичальником кредитних коштів і відсотків, не надається за можливе, оскільки: розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. станом на 31.08.2015 р. в матеріалах справи відсутній та заявлений в клопотанні експерта від 26.04.2016 р. на дослідження не наданий; в розрахунку заборгованості станом на 18.08.2015 р. відсутні нараховані та не сплачені по періодам суми; на дослідження не надані додаткові документи ПАТ «ОТП Банк» за період з 12.122007 р. по 31.08.2015 р., в тому числі виписки банку по рахункам, які були заявлені в клопотанні від 26.04.2016 р. Визначити чи відповідає визначений ПАТ «ОТП Банк» розмір заборгованості станом на 31.08.2015 р. (18.08.2015 р.) за кредитним договором CNL-204/033/2007 від 12.122007 р. (у тому числі за тілом кредиту, за відсотками, за пенею) умовам кредитного договору та вимогам внутрішніх нормативних документів банку та законодавству, що діяло на дату підписання договору не надається за можливе, оскільки: розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. станом на 31.08.2015 р. в матеріалах справи відсутній та заявлений у клопотанні експерта від 26.04.2016 р. на дослідження не наданий; в розрахунку заборгованості станом на 18.08.2015 р. відсутні нараховані та сплачені по періодам суми; на дослідження не надані додаткові документи ПАТ «ОТП Банк» за період з 12.12.2007 р. по 31.08.2015 р., в тому числі виписки банку по рахункам, які були заявлені у клопотанні від 26.04.2016р. В обсязі наданих на дослідження документів, визначити чи відповідає розмір щомісячного ануїтетного платежу, визначений банком в договорі, відсотковій ставці за кредитом, яка була визначена в договорі, не надається за можливе. Експертом довідково розраховано щомісячний ануїтетний платіж за формулою згідно рішення наглядової ради Державної іпотечної установи від 11.09.2008 р., протокол № 31. Так, згідно додаткового договору № 1 від 12.05.2010 р. до кредитного договору № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. розмір щомісячного ануїтетного платежу з 14.03.2011 р. складає 585,88 доларів США та не відповідає розміру щомісячного ануїтетного платежу 603,89 долари США, зазначеному в додаткову № 1 «Графік погашення» до додаткового договору № 1 від 12.05.2010 р. Згідно додаткового договору № 9 від 02.06.2014 р. до кредитного договору № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. розмір щомісячного ануїтетного платежу з 12.10.2014 р. складає 604,28 доларів США та не відповідає розміру щомісячного ануїтетного платежу 626,23 доларів США, зазначеному в додатку № 1 «Графік погашення» до додаткового договору № 9 від 02.06.2014 р. В обсязі наданих на дослідження документів, визначити реальну відсоткову ставку по кредитному договору № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. та сукупну вартість кредиту не надається за можливе. Згідно наданих на дослідження копій квитанцій на поповнення поточного рахунку № 26207401777258 для погашення кредиту за кредитним договором № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. документально підтверджується зарахування на поточний рахунок коштів в сумі 39001,18 долар США та 2134 грн. Підтвердити документально яку суму грошових коштів сплачено позичальником банку (у тому числі за тілом кредиту, за відсотками, у вигляді пені) за кредитним договором № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. не надається за можливе, оскільки на дослідження не надано додаткові документи ПАТ «ОТП Банк», заявлені в клопотанні експерта від 26.04.2016 р. В обсязі наданих на дослідження документів визначити розмір заборгованості позичальника за кредитним договором № CNL-204/033/2007 від 12.12.2007 р. станом на 31.08.2015 р. не надається за можливе. Аналіз вищевказаного висновку експерта свідчить про те, що ухилення позивача від надання додаткових документів ПАТ «ОТП Банк», позбавило відповідача довести перед судом переконливість її доводів, в обґрунтування заперечень проти позову. Ч.1 ст.146 ЦПК України визначає, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні. Представник банку в обґрунтування розміру заборгованості посилався на наявний в матеріалах справи розрахунок. Виходячи з того, що позивач ухилився від проведення експертизи, не надавши на вимогу експерта необхідні документи, суд не приймає як допустимі докази, надані позивачем розрахунки, виконані економістами ПАТ «ОТП Банк» (т.1 а.с.5, 109-110). Після відновлення провадження по справі, будь-яких клопотань від представника позивача не надходило. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх беззаперечених доказів, які б підтверджували період неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, суму простроченої заборгованості, правильність розрахунку та врахування всіх платежів, які були здійснені відповідачем в період дії договору, дотримання порядку та підстав нарахування заборгованості. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити через його недоведеність. У порядку ст.88 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Outcome: dismissed