Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 244\~413,38 гривень та судові витрати в розмірі 3666,20 гривень, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 27 листопада 2015 року договору № 860/2015 [PERSON] отримав 288\~468,26 гривень на строк до 26 листопада 2022 року. Повернення суми кредиту мало здійснюватися щомісячно із нарахованими процентами рівними частинами не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Для забезпечення належного виконання умов кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 860/2015/S-1 та договори застави транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, дата випуску 2015, № кузова [NUMBER] . В результаті порушення умов кредитного договору за відповідачем [PERSON] станом на 12.04.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 244\~413,38 гривень, з яких 222\~367,71 гривень неповернута сума кредиту, 8\~653,53 гривень прострочені відсотки, 10\~592,14 гривень нарахована пеня, 2\~800,00 гривень несплачені судові витрати. У зв`язку з цим позивач скористався своїм правом на досудове врегулювання спору, шляхом вчинення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Черник Н.С., виконавчого напису № 1182 на договорі застави та подальшого його пред`явлення до примусового виконання до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула І.І. 17.11.2017 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 55195694. На даний час виконавче провадження закрито, так як за рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2018 року по справі №303/6796/17 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. 06.08.2018 року [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, яку в подальшому нею було відкликано і Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2018 року було повернуто позивачу [PERSON] 07.08.2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] було подано відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Як підстави своїх заперечень наводять те, що у випадку порушення позичальником зобов`язання у Банку виникає право на дострокове повернення кредиту, однак відповідно до п.4.9 кредитного договору, Банк зобов`язаний направити позичальнику письмову вимогу, п.4.10 даного договору передбачає, що позичальник на протязі 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Не дивлячись на це відповідач [PERSON] жодної письмової вимоги Банку не отримував, що свідчить про те, що в позивача немає правових підстав вимагати дострокового повернення кредиту. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 8\~653,53 гривень по простроченим відсоткам то вважає, що вона також не підлягає до задоволення, так-як відповідно до п.3.12 кредитного договору проценти нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою, визначеною до Розділу 3 цього договору з моменту видачі кредиту до терміну вказаного в п.2.1 цього договору. Оскільки позивач скористався правом на дострокове врегулювання спору і 10.10.2017 року звернувся до Приватного нотаріуса, яким в свою чергу 17.10.2017 року було вчинено виконавчий напис , а отже нарахування відсотків припинилося з 10.10.2017 року. 10.09.2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] було подано заяву про зупинення провадження в справі до перегляду Апеляційним судом Закарпатської області справи за апеляційною скаргою ПАТ «Кредобанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23.03.2018 року по справі № 303/6796/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Кредобанк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., третя особа приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2018 року провадження в справі було зупинено. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2019 року провадження в справі було відновлено. 10.05.2019 року представником відповідача [PERSON] \~ [PERSON] було\~подано додаткові\~пояснення та\~розрахунок заборгованості. З яких вбачається, що відповідач [PERSON] категорично не згідний з позовними вимогами позивача, оскільки на сьогоднішній день ПАТ «Кредобанк» не має права на стягнення грошових коштів у тому розмірі який заявлений в позовній заяві виходячи з наступних правових підстав. Як встановлено рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року та Постановою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2019 року позивач ПАТ «Кредобанк» реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та визнав строк виконання зобов`язання [PERSON] таким, що настав достроково. Направивши 19.07.2017 року відповідачу [PERSON] письмову вимогу за №27-1988/2017 про дострокове повернення кредиту. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 4.9 кредитного договору позивач ПАТ «Кредобанк» реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та визнав строк виконання зобов`язання [PERSON] таким, що настав достроково, а саме з 19.07.2017 року, а отже не має права нараховувати передбачені кредитним договором відсотки. На виконання своїх зобов`язань по кредитному договору відповідач [PERSON] з моменту визнання банком строку виконання кредитного зобов`язання таким, що настав достроково, тобто з 19.07.2017 року по 10.05.2019 року сплатив банку 215 630,00 гривень. Відповідно заборгованість відповідача [PERSON] по простроченим та нарахованим відсоткам погашена, а неповернута сума кредиту становить 61\~718,06 гривень. Що стосується вимоги банку в позовній заяві про стягнення 8653,53 грн. прострочених відсотків, правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] даних відсотків у позивача не має, оскільки з доданого до позовної заяви банком розрахунку вбачається, що дані відсотки нараховані за період з 02.2018 року по 04.2018 року, тобто після визнання банком строку виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором таким, що настав достроково. Крім того, позивач не має права на стягнення 2800,00 гривень несплачених судових витрат, оскільки таких витрат по даній справі позивач не мав. Представник позивача ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та його представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялшися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору №860/2015 від 27 листопада 2015 року укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі в сумі 288 468,26 гривень, строком до 26.11.2022 року (а.с.17-25). Для забезпечення належного виконання умов кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 860/2015/S-1. Крім цього, було укладено договір застави транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, дата випуску 2015, № кузова [NUMBER] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, 19.07.2017 року останньому позивачем направлено письмову вимогу за №27-1988/2017 про дострокове повернення кредиту. Після чого, позивач скористався правом на дострокове повернення кредиту, шляхом вчинення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Черник Н.С., виконавчого напису № 1182 від 17.10.2017 року на договорі застави та пред`явив його до примусового виконання. В подальшому рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає до виконання. Дане рішення Постановою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2019 року залишено в силі. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 4.9 кредитного договору позивач ПАТ «Кредобанк» реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та визнав строк виконання зобов`язання [PERSON] таким, що настав достроково, а саме з 19.07.2017 року. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Таку правову позицію виклав в своїй Постанові Верховний Суд України від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 та в Постанові по справі №2-2442/12 від 30.11.2018 року. З огляду на вищенаведене, позивач з моменту визнання строку виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором таким, що настав достроково, а саме з 19.07.2017 року, не має права нараховувати передбачені кредитним договором відсотки. Відповідно усі сплачені [PERSON] грошові кошти після 19.07.2017 року на погашення кредиту, позивач зобов`язаний спрямовувати на погашення заборгованості визначеній у вимозі банку від 19.07.2017 року за №27-1988/2017. Згідно письмової вимоги банку від 19.07.2017 року за №27-1988/2017 про дострокове повернення кредиту загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становила 281\~627,88 гривень, яка складається з наступного: 244\~093,14 гривень строкова заборгованість по основному боргу; 16\~568,43 гривень прострочена заборгованість по основному боргу; 14 107,64 гривень прострочені проценти; 2\~578,85 гривень нараховані проценти; 4\~279,82 гривень нарахована пеня. \~ \~ \~ \~У відповідності до п. 4.7 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: 1) прострочені платежі по сплаті процентів і комісій за користування кредитом, 2) прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу), 3) поточні платежі по сплаті нарахованих процентів і комісій за користування кредитом, 4) поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу), 5) пеня, штрафи та інші види неустойки. В період з 19.07.2017 року по 10.05.2019 року відповідач [PERSON] сплатив банку 215 630,00 гривень. З наданого представником відповідача розрахунку вбачається, що за вказаний період відповідачем [PERSON] фактично було погашено 215 630,00 гривень з них: 14 107,64 гривень прострочені проценти; 2 578,85 гривень нараховані проценти; 16 568,43 гривень прострочена заборгованість по основному боргу; 182 375,08 гриень строкова заборгованість по основному боргу. За наведених обставин суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача [PERSON] по простроченим та нарахованим відсоткам погашена в повному обсязі. Стосовно вимоги позивача про стягнення 8653,53 гривень прострочених відсотків, то дана вимога не підлягає до задоволення оскільки такі нараховані за період з 02.2018 року по 04.2018 року, тобто після визнання банком строку виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором таким, що настав достроково. Окрім цього, позивач просить на підставі п.5.1 кредитного договору стягнути з відповідачів пеню в сумі 10 592,14 гривень (ставка пені - 41,98 %). Згідно п. 5.1. кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірів подвійної діючої по договору процентної ставки, але не менше 10 гривень за кожен день прострочення. Згідно умов договору пеня в розмірі подвійної процентної ставки застосовується виключно до діючої процентної ставки по договору. Беручи до уваги той факт, що строк виконання зобов`язання настав достроково, а тому з 19.07.2017 року право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Вказана пеня нарахована на загальну суму заборгованості за період з 23.11.2016 року по 12.04.2018 року. Представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності щодо стягнення з відповідачів нарахованої пені. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивачем частина пені нарахована поза межами строків позовної давності, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 11 липня 2018 року. В свою чергу, сума нарахованої позивачем пені у межах строку позовної давності, в період з 02.08.2017 року становить 5 972,48 гривень. З огляду на це позов в цій частині позовних вимог підлягає частковому задоволенню. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що станом на 10.05.2019 року не повернута сума кредиту становить 61 718,06 гривень (244 093,14 гривень (сума строкової заборгованості по основному боргу згідно вимоги від 19.07.2017 року за №27-1988/2017) 182\~375,08 гривень (фактично сплачені кошти на погашення строкової заборгованості по основному боргу = 61 718,06 грн.). Наведені обставини свідчать про те, що станом на 10.05.2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору становить 61 718,06 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, які включені до суми заборгованості в розмірі 2800,00 гривень, то суд констатує наступне: Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Однак, на підтвердження сплати таких позивачем не надано жодного обґрунтування таких судових витрат позивачем, як і не додано жодних квитанцій чи платіжних доручень. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано Платіжне доручення №30521219 від 05 червня 2018 року про сплату судового збору в розмірі 3666,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed