Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви та заміни сторони відповідача у справі просило витребувати у [PERSON] і передати банку предмет застави - автомобіль WOLKSWAGEN, модель SHARAN 2.0, номер шасі [NUMBER], рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER], що належить їй на праві власності, та комплект ключів до нього, свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, звернути стягнення на предмет застави, шляхом його продажу банком з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування вимог банк послався на те, що 30 грудня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №VIW3AD40308842, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 62108.69 грн. зі сплатою 20.40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28 грудня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль WOLKSWAGEN, модель SHARAN 2.0, номер шасі [NUMBER], рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER]. Зобов'язання за кредитним договором не виконано, станом на 13 лютого 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 25667.59грн. На час звернення до суду предмет застави на праві приватної власності належить відповідачу [PERSON] У судовому засіданні 29 січня 2014 року представник позивача підтримала позов з підстав, наведених у позовній заяві, та подала заяву про продовження слухання справи у її відсутності. Відповідач та її представник позов не визнали та пояснили, що позивач придбала вказаний автомобіль 05 червня 2009 року на авторинку у м. Києві. Продавець отримав гроші та надав нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем. Зняти автомобіль з реєстраційного обліку у день придбання не було можливості у зв'язку із закінченням робочого дня. 05 червня 2013 року реєстрацію автомобіля проведено на її ім'я, під час реєстрації службовими особами ВРЕВ ДАІ Ковельського району здійснено усі необхідні перевірки транспортного засобу і перешкод для проведення реєстрації встановлено не було. Про перебуванням автомобіля під заставою дізналася лише з позовної заяви. Позивач вважає, що [PERSON] ошукав її. Третя особа [PERSON] у судові засідання не з'являвся, з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участ у справі, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Як вбачається із змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що 30 грудня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №VIW3AD40308842, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 62108.69 грн. зі сплатою 20.40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28 грудня 2012 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором [PERSON] передав у заставу банку автомобіль «WOLKSWAGEN, модель SHARAN 2.0, номер шасі [NUMBER], рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконав і станом 13 лютого 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 25667.59 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 20206.02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1151.30 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 148.67грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 2701.24 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1210.36. Пунктом 12.2.2. договору визначено, що у разі настання події дефолту (невиконання зобов'язань по поверненню кредиту) позичальник зобов'язаний негайно усунути подію дефолту або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі. У разі невиконання позичальником цих зобов'язань відповідно до п. 12.2.6 вказаного договору банк має право здійснити одну з передбачених цим пунктом дій, в тому числі, звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному п. 13 договору. Як статтею 575 ЦК України, так і статтею 44 Закону України «Про заставу» визначено, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу». Відповідно до п. 6.2.20 кредитно-заставного договору позичальник не має права без письмової згоди банку відчужувати чи передавати предмет застави третім особам у власність, управління, зберігання чи будь-яке використання. Усупереч указаним положенням матеріального права й кредитно-заставного договору [PERSON] без згоди ПАТ КБ «ПриватБанк» надав у повне розпорядження заставний автомобіль WOLKSWAGEN, модель SHARAN 2.0, номер шасі [NUMBER], рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], а той у свою чергу 05 червня 2010 року - відповідачу [PERSON], яка через три роки стала власником вказаного автомобіля (а.с.103, 104). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 05 червня 2013 року відповідачу [PERSON] належить автомобіль WOLKSWAGEN, модель SHARAN 2.0, номер шасі [NUMBER], рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6, 38). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №41538143 вбачається, що 12 березня 2010 року було зареєстровано обтяження на автомобіль WOLKSWAGEN, модель SHARAN 2.0, номер шасі [NUMBER], рік випуску 1999, реєстраційний номер [NUMBER]. Підстава обтяження: договір застави автотранспорту, VIW3AD40308842, 30.12.2009, ПАТ КБ Приватбанк. Обтяжувач: ПАТ КБ «ПриватБанк», код: 14360570, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50. (а.с.67, 138-139). З копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №37248558 вбачається, що 06 серпня 2012 року було зареєстровано звернення стягнення на вказаний автомобіль(а.с.32, 139). Таким чином, на момент отримання [PERSON] 05 червня 2010 року вказаного автомобіля у повне розпорядження та на день проведення реєстрації автомобіля в органах ДАІ на ім'я відповідача [PERSON], в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження цього автомобіля. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншій особі. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, якщо інше не встановлено законом. Статтею 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про заставу» рухоме майно, що складає предмет застави, може передаватися заставодержателю у заклад (володіння). Заклад - це застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. За угодою заставодержателя із заставодавцем предмет застави може бути залишено у заставодавця під замком та печаткою заставодержателя (тверда застава). З наведених норм слідує, що застава зберегла силу для нового власника автомобіля - відповідача [PERSON], і в позивача є право звернути стягнення на заставлений автомобіль у зазначений ним спосіб, а також право витребувати заставлений автомобіль у відповідача. Таким чином, позов ПАТ «Приватбанк» підлягає до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі ст. ст. 526, 575, 586, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 19, 27, 44 Закону України «Про заставу», ст. ст. 9, 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved