Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач 09.01.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №2608/0408/88-017 від 25.04.2008 року станом на 20.11.2013 року в сумі 1 221 448,14грн., з яких заборгованість: за кредитом - 1 106 789,51 грн., по відсотках 114658,63 грн., а також стягнути судові витрати. Вимоги обґрунтовував тим, що 25.04.2008 року між Публічним Акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №2608/0408/88-017, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000дол. США, з розрахунку 13,5 % річних на строк з 25.04.2008 року по 24.04.2023 року. 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях та має право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Так, відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач-1 [PERSON] зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком №1 до договору. Виконання зобов'язань Відповідачем-1 [PERSON] за кредитним договором забезпечується поруками відповідно до укладених договорів поруки №2608/0408/88-017-Р-1 від 19.01.2011року та №2608/0408/88-017-Р-2 від 19.01.2011року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «ТАС - Комерцбанк» та [PERSON], згідно з яким поручителі поручилися перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №2608/0408/88-017 від 25.04.2008 року. Відповідач-1 [PERSON] умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого станом на 20.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 1 221 448,14грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та 26.06.2014 року надала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1806184,98грн. з яких заборгованість: за кредитом - 1 610575,92грн., по відсотках 195609,06 грн., а також стягнути судові витрати. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити, мотивуючи це тим, що матеріалах справи не міститься детального розрахунку заборгованості відповідачів перед банком. Вказували, що у позовній заяві є довідка про заборгованість за кредитним договором, в якій, водночас, неможливо встановити, як саме розраховувалась сума несплачених відсотків за користування кредитом, сума пені та інших штрафних санкцій. У довідці також не зазначені дати погашення позичальником тіла кредиту та відсотків за його користування, зазначення яких є необхідним, оскільки з моменту здійснення позичальником платежів по кредитному договору банк повинен був нараховувати заборгованість вже на нову суму зобов'язання. Таким чином, відповідач не погодився з таким розрахунком, оскільки, на його думку, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить менше ніж розрахунок позивача. Так, посилався на хибність розрахунків позивача, про що свідчить той факт, що п. 1.3.1 кредитного договору передбачає відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, однак з розрахунку, який був наданий позивачем, вбачається, що заборгованість обчислювалась з урахуванням відсоткової ставки у розмірі 16,4% річних, а боржника про зміну відсоткової ставки не було повідомлено. Також зауважив, що відповідно до ст. 559 ЦК України, якщо позивачем було здійснено підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, то це тягне за собою припинення поруки, що виникла на підставі договору поруки який був укладений з поручителем. Крім того, відповідач та його представник зазначали, що позивач мав повідомити в установленому порядку ЗУ «Про захист прав споживачів» боржника про здійснення внесків за кредитним договором. Однак, оскільки банком не надано жодного доказу про отримання відповідачем вимоги про повне дострокове погашення кредитної заборгованості, а тому, враховуючи, що на момент подачі позовної заяви, на їх думку за наведених обставин, права банку не були жодним чином порушені, вважали, що позов про стягнення заборгованості є передчасним і в його задоволенні має бути відмовлено. Крім того, зазначали, що надіслані на адресу [PERSON] листи, якими повідомлялось про здійснення з 25.05.2012 року заміни кредитора у зобов'язаннях, що діють на підставі кредитного договору, не містять жодних доказів переходу прав по зобов'язаннях від АКБ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а тому позичальник на підставі ст. 517 ЦК України мав права не виконувати своїх зобов'язань за кредитним договором до отримання доказів здійснення заміни кредитора у кредитному договорі. Також вказували, що у договорі купівлі-продажу прав вимоги за кредитами йдеться про передачу права вимоги за кредитними договорами, з чого випливає, що права вимоги за договором поруки не передавались, тому позовні вимоги про солідарне стягнення є безпідставними, оскільки позивач не надав жодних доказів, які б підтвердили його право вимагати погашення кредитної заборгованості з поручителя. При цьому відповідач та його представник не погодились з направленням вимог боржнику та поручителю, одна з яких адресована особі без зазначення прізвища, яка не фігурує у договірних відносинах між боржником та банком, а вимога, не містить дати складання та вихідного номеру, тому не є належними доказом її отримання останнім. Крім того, обидва повідомлення про поштові відправлення адресовані [PERSON] та стосуються зовсім інших відносин, оскільки містять інформацію, що Клієнти, які погасять прострочену заборгованість, звільняються від сплати суми нарахованих штрафних санкцій і до них не буде застосована підвищена відсоткова ставка (тільки по відношенню до даної простроченої заборгованості). Проте, всупереч умовам п.п.9.1, 9.2. договору про надання споживчого кредиту №2608/0408/88-017 від 25.04.2008 року, згідно з якими вимога про дострокове повернення суми боргу банком надсилається на адресу Позичальника лише після надіслання банком письмово поштою вимоги про погашення суми заборгованості за кредитним договором, яку протягом 30 календарних днів після надсилання банком боржник повинен розглянути. Проте, вимоги частини 9 кредитного договору позивачем виконані не були, оскільки «Дельта банком» письмові вимоги про погашення заборгованості на адресу відповідача не надсилались, отже банком умисно порушено умови договору та без попередження відповідача направлено позов до суду про дострокове повернення суми заборгованості. Крім того, вважали, що банком навмисно створено умови для неможливості повернення в строк відповідачем поточної суми заборгованості, що підтверджується відсутністю відповідних документів та рахунків, які б надавали відповідачу можливість своєчасно і на умовах, передбачених Договором, виконувати свої обов'язки. Також відповідач та його представник заявили про зловживання зі сторони представника позивача своїми правами та обов'язками, оскільки жодного разу ним за клопотанням представника відповідача та на вимогу суду не були надані документи, які б підтверджували перехід права вимоги до «Дельта банку» за вказаним кредитним договором та оригінали документів, які б підтверджували факт наявності підстав для дострокового повернення позичальником суми заборгованості. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 25.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №2608/0408/88-017, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000,00 доларів США та зі сплатою процентів з розрахунку 13,5 % річних та комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором з кінцевим строком погашення не пізніше 24.04.2018 року. Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів: з 01 по 14 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Пунктом 11.1 кредитного договору передбачено, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.З., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 5.14, 7.4, 10.2, 10.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважається термін повернення кредиту таким, що настав, на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. При цьому у випадку не отримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважається термін повернення кредиту таким, що настав, на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Крім того, на забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 19.01.2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким останній поручився перед кредитором за виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 2608/0408/88-017від 25.04.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Згідно зі ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінило АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів про не надання останньому доказів переуступки права вимоги і тому недоведеність факт переходу права вимоги за Кредитним договором, оскільки вони спростовуються підписанням сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами акту приймання-передачі прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному та забезпечувальному договорами до боржника [PERSON] та його поручителів - [PERSON] та [PERSON]. На порушення умов кредитного договору ні позичальник, ні поручитель не виконали зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем станом на 20.11.2013 року за кредитним договором № 2608/0408/88-017 від 25.04.2008 року рахується заборгованість у розмірі 1 221 448,14грн., яка складається з тіла кредиту - 1 106 789,51 грн., заборгованості по відсотках - 114658,63 грн. З огляду на зазначене, позивач, скориставшись своїм правом, просив стягнути наявну заборгованість за кредитним договором №№ 2608/0408/88-017 від 25.04.2008 року з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] солідарно в сумі 1221448,14 грн. Між тим, відповідачі та їх представник в своїх запереченнях від 09.06.2014 року, проти позову заперечували в повному обсязі. Так, встановлено, що 25.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір в іноземній валюті в сумі 250000,00 доларів США. Однак представник позивача, надаючи розрахунки до позовної заяви станом на 23.12.2013 року та до заяви про збільшення позовних вимог у розмірі1806184,98грн. станом на 08.05.2014 року, вказував розмір заборгованості у гривні, із зазначенням доларового еквівалента та курсу Національного банку України, дня розрахунку та періоду заборгованості за кредитним договором. Проте з довідки про заборгованість, надану банком судом встановлено, що розмір процентної ставки з періоду з 25.05.2012 по 10.06.2014р. становить 10-16,14%, у той час як в позовній заяві позивач стверджує, що кредит було надано під 13,5% річних, а у заяві про збільшення розміру позовних вимог - із розрахунку 19% річних за весь час користування кредитом з 25.04.2008року по 25.04.2023року. Однак з наданого представником позивача розрахунку не вбачається, за яких обставин та з якого часу встановлена відсоткова ставка у розмірі 13,5% річних, з урахуванням якої обчислювалась заборгованість, та яким чином було повідомлено позичальника про зміну відсоткової ставки, що позбавляє суд можливості перевірити розмір дійсної заборгованості за кредитним договором та порядок її розрахунку. Разом з тим, суд не може погодитись з доводами представників сторін ні що до належного повідомлення позичальника про погашення поточної суми заборгованості, ні що до дострокового повернення кредиту без номеру та дати, направленими на адресу відповідачів в серпні 2013 року, оскільки за змістом ці повідомлення про погашення суми поточної заборгованості за кредитним договором із зазначенням її розміру, вимоги про дострокове повернення кредиту не містять. Вказані листи лише інформують про наявність простроченої заборгованості, яку слід погасити боржнику або поручителю для незастосування в подальшому санкцій внаслідок такого прострочення. Судом також встановлено, що строк кредитного договору №2608/0408/88-017 від 25.04.2008року із змінами та доповненнями до нього від 19.01.2011року за взаємною згодою сторін встановлено до 2023року. Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, банком не доведено розмір та період заборгованості, що виникла в результаті неналежного виконання умов кредитного договору, яка підлягає до стягнення в солідарному порядку з відповідачів. При таких обставинах суд знаходить позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed