Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з - під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № VIW3GК0000000743, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 99428,60 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 23.01.2008 року уклали договір іпотеки № VIW3GК0000000743 від 23.01.2008 року. Згідно п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 129,90, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS]. 02.04.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Макушинським Ю.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №127/13787/13-ц, виданого 06.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Вищезазначене обтяження державного виконавця Макушинського Ю.І. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений 23.01.2008 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - 02.04.2014 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. За наведених обставин, позивач звертається до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту, накладеного 02.04.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, нерухоме майно, належне на праві власності відповідачу, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 129,90 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]; заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приват Банк» прав іпотекодержателя щодо 3-кімнатної квартири, загальною площею 129,90 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. В ході судового розгляду представником позивача було уточнено позовні вимоги, згідно яких він просив звільнити з-під арешту, накладеного 02.04.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, нерухоме майно, належне на праві власності відповідачу, а саме: будинок з господарськими будівлями, загальною площею 129,90 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]; заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приват Банк» прав іпотекодержателя щодо будинку з господарськими будівлями, загальною площею 129,90 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], оскільки даний будинок та земельна ділянка є предметом іпотеки. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Пономаренко Д.О. не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено по справі, 23.01.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № VIW3GК0000000743, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 99428,60 доларів США (а.с. 3 - 7). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, сторони 23.01.2008 року уклали договір іпотеки № VIW3GК0000000743 від 23.01.2008 року, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з господарськими будівлями, загальною площею 129,90, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 8 - 9). У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS]. 02.04.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Макушинським Ю.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №127/13787/13-ц, виданого 06.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки (а.с. 10 - 13). Відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Отже, суд приходить до висновку, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями, з огляду на що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають до задоволення. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved