Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20.11.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість 24557,68 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в позові та в справі містяться заяви про розгляд справи без позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що на день подачі позову сплинула позовна давність, оскільки останній платіж вона здійснювала 24.10.2008р. Надала суду заяву, в якій проти позову заперечувала, просила застосувати позовну давність та в позові відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.11.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість 24557,68 грн. Згідно статей 526,527,530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14. Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої банком інформації, відповідач здійснив останній платіж 24.10.2008р., що підтверджується Розрахунком заборгованості (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. Згідно Умов та правил надання банківських послуг та відповідно до позову у випадку виникнення заборгованості Клієнт зобовязаний погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення, тобто здійснювати щомісячний платіж. Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту, враховуючи висновки Верховного Суду України про застосування положень ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України, які викладені у постанові від 16.04.2014р. № 6-24цс14, починається із наступного дня після 24.10.2008р. По цій справі позивач звернувся до суду 28.11.2015р., що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а.с.21), отже трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, по вимогам банку минув. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Про застосування строку цієї позовної даності відповідач письмово заявив (а.с. 59). Отже, позовні вимоги банку не засновані на законі, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд в силу ст.88 ЦПК України не знаходить підстав для стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed