Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач 07.03..2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.12.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Л71.188.15862, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 17384,00 грн. зі сплатою 0,0010 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів, строком до 10.02.2017 року. 30.10.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ Факторингова компанія «Рантьє» укладеного договір факторингу, згідно умов якого банк відступив (передав у власність) новому кредитору право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором. 28.02.2017 року ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» уклало з ТзОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, боржником за яким є відповідач. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього станом на 22.02.2018 р. виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 14184,35 грн., яка залишається не сплаченою відповідачем. На підставі наведеного змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу та просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № Л71.188.15862, згідно якого відповідач отримав кредит кредиту у розмірі 17384,00 грн. терміном на 50 місяців зі сплатою 0,0010 % річних за використання кредитних коштів строком до 10.02.2017 року. Відповідач в свою чергу зобов'язувався здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків щомісячними платежами відповідно графіку. ПАТ «Ідея Банк» прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконало у повному обсязі, надавши визначені кредитним договором кошти в сумі 17384,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером про видачу кредиту № ТR.1046082 від 11.12.2012 року. Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 30/10-1, згідно умов якого первісний кредитор відступає (передає у власність) новому кредитору (фактору) права вимоги під фінансування від фактора, який набуває (приймає у власність) права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту (первісному кредитору) за плату. Згідно витягу з додатку №2 до договору факторингу 30/10-1 від 30.10.2015 року, ТзОВ «Факторингова компанія Рантьє» прийняв права вимоги до боржника [PERSON]. 28.02.2017р. ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Секрет», яке змінило найменування на ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», договір факторингу №28/02-1, згідно п. 4.1 якого ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» набувало права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, що міститься в Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.1.2 Договору факторингу №28/02-1 фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між первісним кредитором і боржниками, та одержує право вимагати від боржників належного виконання ними зобов'язання за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Згідно Витягу з додатку № 2 до договору факторингу №28/02-1, позивач набув права вимоги до відповідача - [PERSON] за кредитним договором № Л71.188.15862, загальна сума заборгованості станом на 28.02.2017 року становить 14584,35 грн. Позивач на виконання вимог ст. 1082 ЦК УКраїни письмово повідомляв відповідача про відступлення права вимоги, шляхом скерування на його адресу повідомлення та вимоги про усунення порушення кредитиних зобовязань, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень ТОВ «Нью Файненс Сервіс» від 09.01.2018 року. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У зв'язку із тим, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов'язань станом на 22.08.2018 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 14184,35 грн. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved