Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № VIW3AN08940327, укладеного 14.11.2007 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10487,28 доларів США на наступні цілі: 7936,32 доларів США на купівлю автомобіля та 2550,96 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.11.2012 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 14.11.2007 року було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ, модель 21134, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 22.03.2012 року до даного кредитного договору було укладено додаткову угоду, відповідно до якої, суму заборгованості, що виникла у період з дати надання [PERSON] кредиту до дати підписання цієї угоди зменшено на 582,38 доларів США (сума пені), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2013 року. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором станом на 21.07.2014 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем, яка становить 8018,99 доларів США та складається з: 3368,76 доларів США - заборгованість за кредитом; 599,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 179,67 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3468,46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 21,46 доларів США - штраф (фіксована частина); 380,84 доларів США - штраф (процентна складова). Крім того, відповідач свої зобов'язання за договором застави також не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Враховуючи вищезазначене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад позивачу вищезгаданий предмет застави - автомобіль з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а також просить звернути стягнення на предмет застави, визначеним ним способом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В заяві зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно (01.10.2014 року та 16.10.2014 року) в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зважаючи на вищезазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № VIW3AN08940327, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 10487,28 доларів США на наступні цілі: 7936,32 доларів США на купівлю автомобіля та 2550,96 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.11.2012 року (а.с. 39 - 45, 46, 47). У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копією ордера розпорядження № VIW3AN08940327 від 14.11.2007 року (а.с. 18). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем 14.11.2007 року також було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу належний йому на праві власності (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію якого надано суду (а.с. 54) автомобіль марки ВАЗ, модель 21134, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 48 - 52). Обтяження зазначеного рухомого майна було зареєстроване у передбаченому законом порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 25). 22.03.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № VIW3AN08940327, відповідно до якої суму заборгованості, що виникла у період з дати надання [PERSON] кредиту до дати підписання цієї угоди, зменшено на 582,38 доларів США (сума пені), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2013 року (а.с. 20, 21). Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, станом на 21.07.2014 року [PERSON] допустив заборгованість перед Банком, яка становить 8018,99 доларів США та складається з: 3368,76 доларів США - заборгованість за кредитом; 599,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 179,67 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3468,46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 21,46 доларів США - штраф (фіксована частина); 380,84 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 6 - 10). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад (а.с. 48 - 52). В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором застави також не виконує та предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення застави в разі, якщо в момент настання терміну зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано і інше не передбачено законом чи договором, що також передбачено ч. 2 ст. 590 ЦК України, відповідно до якої заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач 22.06.2014 року звертався до відповідача [PERSON] з письмовою вимогою з метою досудового врегулювання спору, проте позитивних результатів це не надало, в зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду (а.с. 12, 13). Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором застави, тому позовні вимоги позивача є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме: відповідним платіжним дорученням. Відповідно до платіжного доручення № BO1S3B0KDN від 23.07.2014 року позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 934,21 грн. (а.с. 33). На підставі викладеного та

Outcome: approved