Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач 02 липня 2015 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки та просив суд постановити рішення яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачкою 17 лютого 2006 р. в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м.Києва про що зроблено актовий запис № 186. В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 17 лютого 2006 р. між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, від шлюбу вони з відповідачкою мають двох неповнолітніх доньок : [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], позивач вказував, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, в сім»ї відсутні почуття взаємоповаги та любові, вказував, що шлюб носить формальний характер, через несумісність характерів та різні погляди на життя шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені. На підставі ст.ст. 105, 110 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, а також вказував, що вже досить тривалий час з квітня 2013 р. між подружжям припинені шлюбні відносини, він-позивач остаточно втратив до відповідачки почуття любові і наполягає на тому, що примирення між ними не є можливим та не відповідає їх інтересам. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, вказувала, що дійсно з квітня 2013 р. відносини між нею та позивачем припинені, спільного бюджету та господарства вони не ведуть, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, примирення між ними не є можливим. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2006 р. шлюб зареєстровано в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м.Києва про що зроблено актовий запис № 186. ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок : [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], (а.с. 4,5). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім»ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім*ї не можливе, сторони фактично тривалий час з квітня 2013 р. проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved