Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач 08 серпня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], ЗАТ СК «Страховий капітал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в результаті ДТП. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 лютого 2012 року о 08-30 годині позивач, керуючи автомобілем «ВАЗ», р/н [NUMBER], на перехресті вул. Мініна та вул. Свєтлова в м. Дніпропетровську зіткнувся з автомобілем «Міцубісі», р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував відповідальність, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Відповідно до зазначеного договору позивач звернувся до ЗАТ СК «Страховий капітал», однак питання про виплату страхового відшкодування не вирішено до цього часу. Вартість відновлювального ремонту автомобілю «ВАЗ», р/н [NUMBER], становить 8126,32 грн., вартість експертизи - 400 грн. Крім того, діями відповідачів позивачу була спричинена моральна шкода, що виразилась в занепокоєнні та нервозності, які виникли в той момент, коли позивач зрозумів, що його життя та здоров'я наражались небезпеці, а належний позивачу автомобіль отримав серйозні пошкодження. Моральну шкоду позивач оцінює в 5047 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь солідарно матеріальну шкоду в розмірі 8526,32 грн. та моральну шкоду в сумі по 5047 грн. з кожної особи, юридичну допомогу в розмірі 900 грн., судовий збір у розмірі 460 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник ЗАТ СК «Страховий капітал» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року о 08:30 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Міцубісі», р/н [NUMBER], на перехресті вул. Мініна та вул. Свєтлова в м. Дніпропетровську, не обрав безпечної швидкості руху, не переконався в безпеці, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобілям спричинені механічні пошкодження (а.с. 15, 62). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с. 62). В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з чим, вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 22 лютого 2012 року, внаслідок чого заподіяна шкода позивачу, як власнику автомобіля «ВАЗ», р/н [NUMBER], доведена в силу вищевказаної норми. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди № 13/03/12, складеного 18 березня 2012 року СПД [PERSON], матеріальна шкода, заподіяна автомобілю «ВАЗ», р/н [NUMBER], складає 8126,32 грн. (а.с. 67-82). Згідно полісу № АА/6750351 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував належний йому автомобіль «Міцубісі», р/н [NUMBER], в ЗАТ СК «Страховий капітал» (а.с. 47). 23 лютого 2012 року позивач звернувся до ЗАТ СК «Страховий капітал» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 48-50). Однак питання про виплату страхового відшкодування ЗАТ СК «Страховий капітал» не вирішено до теперішнього часу. На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно п. 9 Постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, положення щодо захисту прав власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 8526,32 грн.: 8126,32 грн. (розмір завданої матеріальної шкоди) + 400 грн. (вартість проведення експертизи) = 8526,32 грн. Крім того, діями відповідачів позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася в переживаннях, внутрішньому дискомфорті та порушенні душевного спокою, оскільки було пошкоджено належний йому автомобіль. Суд вважає, що моральна шкода, оцінена позивачем у 5047 грн. з кожного відповідача необґрунтовано завищена. Моральна шкода у розмірі 500 грн. реально відображає ступінь і глибину моральних страждань позивача. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу; витрати сторін і їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 460 грн. (а.с. 1, 2) та витрати на правову допомогу в розмірі 900 грн. (а.с. 63, 64-65), тому з відповідачів солідарно на користь позивача також слід стягнути зазначені судові витрати в загальному розмірі 1360 грн. (460 грн. + 900 грн. = 1360 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial