Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач 02.09.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. Позов обґрунтовано тим, що 13.03.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON], було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0648231/1021/12, згідно якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля [NUMBER]. 04.02.2014 року на вул. Ак. Наумова в м. Києві, сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва винним у вчинені вищезгаданої ДТП визнано [PERSON]. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Збиток було розраховано відповідно до укладеного договору страхування, рахунку № 19362 від 25.03.2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту склала 119652,41 грн., товарного чеку від 28.03.2014 року, відповідно до якого, вартість заміненої шини склала 2713,00 грн., та квитанції № 2103 від 13.03.2014 року, відповідно до якої вартість евакуації застрахованого автомобіля склала 225,00 грн. За заявою страхувальника, позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 122590,41 грн., які позивач перерахував страхувальнику, що підтверджується платіжними дорученнями. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««Сузукі» д.н.з. [NUMBER],, на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо». ТДВ «СК «Кредо». відшкодувало позивачу 50000,00 грн. - страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом.. 02.06.2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою добровільного відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, проте, ані відповіді, ані грошових коштів не отримав, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 19.11.2015 року представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 19.11.2015 року частково визнав позов, однак не погодився з ним, в частині щодо проведення огляду пошкодженого транспортного засобу без його присутності, а також із вартістю деяких деталей автомобіля. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON], було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0648231/1021/12, згідно якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля [NUMBER] (а.с. 5-8). 04.02.2014 року на вул. Ак. Наумова в м. Києві, сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 13). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2014 року винним у вчинені вищезгаданої ДТП визнано [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Збиток було розраховано відповідно до укладеного договору страхування, рахунку № 19362 від 25.03.2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту склала 119652,41 грн., товарного чеку від 28.03.2014 року, відповідно до якого, вартість заміненої шини склала 2713,00 грн., та квитанції № 2103 від 13.03.2014 року, відповідно до якої вартість евакуації застрахованого автомобіля склала 225,00 грн. За заявою страхувальника (а.с.9), позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 122590,41 грн. (а.с. 20), які позивач перерахував страхувальнику, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 21, 22, 23). Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««Сузукі» д.н.з. [NUMBER],, на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо». ТДВ «СК «Кредо». відшкодувало позивачу 50000,00 грн. - страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом.. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 02.06.2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою добровільного відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, проте, ані відповіді, ані грошових коштів не отримав, що змусило його звернутися до суду за захистом свого порушеного права (а.с. 24). Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають повному задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 725,90 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 27.08.2015 року (а.с. 1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved