Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 16 березня 2006 року кредитного договору № DNH4KS80290542, [PERSON] позивачем надано кредит на задоволення споживчих потреб, у розмірі 3 968 грн. зі сплатою 25,08 % річних з кінцевим терміном повернення по 14 березня 2008 року. Позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 15 січня 2014 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача 62 987,04 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 2 942,93 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 18 303,21 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 38 265,33 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2 975,57 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не з'явився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 16 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № DNH4KS80290542, за яким Банк надав позичальнику кредит на задоволення споживчих потреб у розмірі 3 968 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, терміном на 24 місяців (а.с. 5). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 13 зв.). Повернення кредиту передбачалося шляхом внесення позичальником щомісячних платежів у сумі 212,63 грн., який складається із заборгованості за кредитом, відсотків за кредитом, винагороди, комісії, а також інші витрати згідно умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»). Укладений Банком та відповідачем кредитний договір, складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розтрочка», «Стандарт», Тарифів Банку, що підтверджується змістом заяви позичальника, яка підписана відповідачем. Відповідач своїм підписом засвідчив на заяві на отримання кредиту, що ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», «Стандарт», які були надані йому у письмовій формі, окрім цього підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як слідує зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобов'язання за договором. Розмір заборгованості позичальника за кредитним договором на 15 січня 2014 року становить 62 987,04 грн. (а.с. 4). Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», «Стандарт» термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю п'ять років (а.с. 9). Вказана умова правочину відповідає положенням ч. 1 ст. 259 ЦК України, вона не визнана у передбаченому законом порядку недійсним і підстав для незастосування її при вирішенні спору у суду немає. Згідно з п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», «Стандарт», при порушені позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобов'язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1054 ЦК України. За цих обставин та відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Суд зазначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Згідно роз'яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За вказаних обставин суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, що значно перевищує як розмір отриманого позивачем кредиту, так і розмір завданих банку збитків. При визначенні розміру неустойки, що підлягає до сплати суд враховує ступінь виконання відповідачем зобов'язання, майновий стан сторони, а також визначені ст. 3 ЦК України засади справедливості, добросовісності та розумності, і вважає можливим зменшити розмір нарахованої банком пені з 38 265,33 грн. до 5 500 грн. Щодо вимог про стягнення фіксованої частини штрафу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штраф може обчислюватися виключно у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тому вбачає, що стягненню з [PERSON] за неналежне виконання зобов'язань підлягає передбачена кредитним договором лише процентна складова штрафу. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором з урахуванням зменшеного розміру пені та відмови у стягнення фіксованої частини штрафу, становить 28 093,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 942,93 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 18 303,21 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 337,31 грн. (26 746,14/100Х5%) Таким чином, розмір заборгованості викладений в позовній заяві із урахуванням вище викладеного, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і підтвердженні документально судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 280,83 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial