Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк», звернувшись із цим позовом до суду, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 23 квітня 2007 р. в сумі 11 233 гривень 90 коп., та судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп.. Також позивач просив розглядати справу за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і проти винесення заочного рішення не заперечував. На обґрунтування вимог вказував у позові, що відповідно до укладеного договору б/н від 23 квітня 2007 р. між ним та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 26% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов, на яких надавався кредит, в наслідок чого станом на 30 квітня 2014 р. виникла заборгованість в сумі 15 075 гривень. Відповідач позовні вимоги до себе не визнала просила суд відмовити у задоволенні позову через закінчення строку позовної давності на звернення до суду. Пояснила суду, що дійсно отримала кредит у сумі 5 000 гривень згідно договору від 23 квітня 2007 р.. Протягом 2007 р. у неї виникла заборгованість по кредиту, в наслідок чого її платіжна картка була заблокована і іншу картку вона не отримувала. Далі за судовим наказом від 24 жовтня 2008 р. виданим Березівським районним судом з неї було стягнуто 4 852 гривні 60 коп., з яких 3 643 гривні 18 коп. заборгованість за кредитом, а 1 209 гривень 42 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Більш ніяких стосунків з банком вона не мала і оплати банку по кредитному договору від 23 квітня 2007 р. не проводила. У судовому засіданні було встановлено. 23 квітня 2007 р. був укладений договір б/н між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є позивач по справі та [PERSON]. По умовам укладеного договору відповідач отримала кредит в сумі 5 000 гривень. Через невиконання прийнятих на себе зобов'язань платіжна картка відповідача була заблокована, а розрахунки по неї були зупинені. Згідно з виданим Березівським районним судом судовим наказом 24 жовтня 2008 р. з відповідача було стягнуто 4 852 гривні 60 коп., з яких 3 643 гривні 18 коп. заборгованість за кредитом, а 1 209 гривень 42 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Після стягнення з відповідача 4 852 гривні 60 коп., рішенням суду від 24.10.08 р. інших платежів відповідач не проводила, заблоковану картку не відновлювала. Станом на станом на 30 квітня 2014 р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 15 075 гривень. Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє впродовж 12 місяців з дня його підписання. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, на підставі наданих доказів та доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік. Як встановлено у судовому засіданні з 24 жовтня 2008 р. гідно з виданим Березівським районним судом судовим наказом з відповідача було стягнуто 4 852 гривні 60 коп.. Також, у судовому засіданні було встановлено, що інших платежів після видачі судом наказу 24.10.08 р. відповідачем не проводилось. Крім цього суд враховує, що договір між сторонами дії 12 місяців. За таких обставин суд приходить до висновку, що станом на 24 жовтня 2009 р., тобто через рік після видачі судового наказу і при відсутності жодної оплати по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань по кредитному договору. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. Суд вважає, що дату 24 жовтня 2009 р. можливо визнати як дату, коли банк дізнався про порушення своїх прав відповідачем у зв'язку з невиконанням останнім своїх обов'язків, тобто початком перебігу строку позовної давності. Таким чином станом на 24 жовтня 2010 р. спливає строк позовної давності на пред'явлення банком до відповідача вимог щодо неустойки, а 24 жовтня 2012 р. спливає загальний строк позовної давності на пред'явлення вимог до відповідача по своїм зобов'язанням по договору від 23 квітня 2007 р.. Реорганізація ВАТ КБ «Приватбанк» у Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» відповідно до положень ст.262 ЦК України не є підставою для зміни порядку обчислення та перебігу позовної давності. Підстав для зупинення перебігу позовної давності, перериванню перебігу позовної давності або поважності причин порушення позовної давності відповідно до положень ст.ст. 263, 264, ч.5 ст.267 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмовлення у позові. З огляду на наведене суд вважає, що підстав для задоволення поданого позову не має.

Outcome: dismissed