Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач 10.07.2013 року звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ ПриватБанк , третя [PERSON] про захист прав споживачів. Вказала, що відповідно до кредитного договору від 18.12.2007 року, який від імені позичальника підписано [PERSON], банк мав перерахувати на поточний рахунок автосалону ТОВ «АвтоПриват» в рахунок оплати вартості нового автомобіля кошти в сумі 64 000 грн.. 15.12.2007 року Семенівським ВРЕР ДАІ на ім'я [PERSON] як за власником було зареєстровано легковий автомобіль марки IDEAL моделі [NUMBER] із реєстраційним номером [NUMBER] , з ПАТ КБ «Приватбанк» щодо вказаного автомобіля було укладено договір застави від 18.12.2007 року № DN81AR02000184. У травні 2009 року [PERSON] передав вказаний автомобіль у володіння банку, з обліку його було знято за нотаріально посвідченою довіреністю від 19.05.2009 року яку видала [PERSON] . Автомобіль реализовано банком [PERSON]. 06.10.2010 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом до [PERSON]; заочним рішення від 20.01.2011 року позов банку був задоволений, ухвалою від 19.06.2012 року вказане вище заочне судове рішення було скасоване ,справу призначено до розгляду в загальному порядку. Після даного заочного судового рішення в Октябрьському районному суді м. Полтави [PERSON] отримала копію позовної заяви банку та додані до неї документи, в тому числі розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 15.07.2010 року, з якого позивачці стало відомо, що, починаючи із 01.02.2009 року банк нараховує їй відсотки за ставкою 21 % річних, хоча до цього із 19.12.2007 року застосовувалась інша ставка - 9, 6 % річних. Дане збільшення вважає незаконним, що суперечить п. 7.1 кредитного договору від 18.12.2007 року № DN81AR02000184 , яким визначено, що за користування кредитом сплачуються відсотки у розмірі 0, 8 % на місяць, тобто 9, 6 % річних, на суму залишку заборгованості. П. 2.3.1 цього ж договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше чим на 10 % у порівнянні із курсом долара США до гривні, який було встановлено на момент укладення цього договору; зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середьнозвішаної ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк надсилає Позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки . [PERSON] не отримувала від банку жодного письмового повідомлення щодо підвищення з 01.02.2009 року більше ніж у два рази відсоткової ставки за вказаним вище кредитним договором. Також вважає, що не існувало обставин, передбачених п. 2.3.1 кредитного договору від 18.12.2007 року № DN81AR02000184, для підвищення банком відсоткової ставки більше ніж у два рази, а саме: із 9, 6 % річних до 21 % річних. Повідомлення про зміну процентної ставки позичальнику не направлялося, підвищення процентної ставки відбулося в порушення умов п. 2.3.1 договору. Крім того згідно листа Приватбанку від 20.03.2013 року, автомобіль як предмет застави було реалізовано за 31 400 грн.. ПриватБанк у розрахунку заборгованості за кредитним договором вказав про використання коштів від реалізації автомобіля у розмірі 25 693 грн. 32 коп. , тобто сума у розмірі 5 706 грн. 68 коп. (різниця між сумою 31 400 грн. від реалізації автомобіля та сумою 25 693 грн. 32 коп., що фактично зарахована банком ), в розрахунку не зарахована. Також 18.12.2007 року [PERSON] було підписано з СК «Інгосстрах» договір страхування наземного транспорту № DN81AR02000184 від 18.12.2007 року. З листа від 27.03.2013 року № 27-03/02-09 даної СК та доданого до нього платіжного доручення від 26.11.2008 року № 24223 вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитом перераховувались кошти у сумі 5 736 грн. 33 коп. ,листом від 20.03.2013 року Приватбанк вказує, що страхові відшкодування не надходили ; та фактично банком у розрахунку заборгованості за кредитним договором також не вказано про зарахування страхового відшкодування у сумі 5 736 грн. 33 коп. в рахунок погашення заборгованості. Просила визнати недійсною зміну із 01.02.2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» відсоткової ставки за кредитним договором від 18.12.2007 року № DN81AR02000184 із 9, 6 % річних до 21 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 18.12.2007 року № DN81AR02000184 із 01.02.2009 року згідно погоджених умов кредитного договору за кредитною ставкою у розмірі 0, 80 % на місяць (9, 6 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом із одночасним зарахуванням у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18.12.2007 року № DN81AR02000184 страхового відшкодування у сумі 5 736 грн. 33 коп., яке перераховувалось платіжним дорученням від 26.11.2008 року № 24223, та суми 5 706 грн. 68 коп., що є складовою вартості реалізації автомобіля як предмета застави. В засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав повністю. Представник відповідача Жукова В.П. позов не визнала та надала свої письмові заперечення, які підтримала в суді. Так, вказала, що відповідно до укладеного договору № DN81AR02000184 від 18.12.2007 року [PERSON] обумовлено надання кредиту у розмірі 97 314 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,8 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2014 року. Розпорядженням ЗАТ КБ «Приватбанк» від 25.112.2008 року № Э.40.0.0.0/1-20 в зв»язку зі змінами на світовому фінансовому ринку і для збереження доходності по операціям «Авто в кредит» і «Житло в кредит» згідно прийнятого рішення на оперативній нараді 25.12.2008 року, підвищено доходність по активам, що видано у гривнях бізнесів «Іпотечне кредитування» і «Авто в кредит» для позичальників до 30 % річних. Наказом ЗАТ КБ Приватбанк від 5.01.2009 року № КТ-БТ-СП-2009-1/1 підвищено доходність по активах, що видано у гривнях, бізнесів «Іпотечне кредитування» та «Авто в кредит» для позичальників до 30 % річних у зв'язку зі змінами процентних ставок по депозитах, збільшенням облікової ставки НБУ, коливаннями курсу долара США більш ніж на 10 %, з метою забезпечення ліквідності банку, можливості проводити своєчасні розрахунки з вкладниками банку. Листом з повідомленням від 8.01.2009 року за реєстром № 932 AVT на адресу позивача було направлено повідомлення про збільшення відсоткової ставки за вищезазначеним договором до 21 % річних, у зв'язку із зміною кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні. У листі клієнту було запропоновано дії, якими позичальник міг би запобігти підвищенню відсоткової ставки в разі часткового погашення в строк до 01.02.2009 року суми заборгованості за тілом кредиту. Для банку як для фінансової установи мало місце декілька підстав для зміни відсоткової ставки, а саме: з 30.04.208 року змінилась облікова ставка НБУ, що підтверджується Постановою Правління Національного банку України № 107 від 21.04.2008 року «Про регулювання грошово-кредитного ринку», яка була встановлена в розмірі 12 %, а була 8 %. Банком одразу на було змінено відсоткову ставку, але у зв'язку з впливом фінансової кризи банк вимушений був діяти збільшуючи відсотки; Друга обставина - збільшення курсу долара США з 5,05 до 7,7, що у відсотках складає 34,4 %, а це гідно п.6.3.1 дає право банку збільшити відсоткову ставку за кредитом для захисту своїх активів і активів своїх вкладників. Збільшення ставки за кредитом відбулося не внаслідок волевиявлення однієї із сторін, а через збільшення облікової ставки НБУ та зміну курсу долара США до гривні та у відповідності до вимог законів. Також просила застосувати позовну давність, так як позивачка порушила строки, які почалися у січні 2009 року з моменту отримання позивачкою повідомлення про збільшення відсоткової ставки. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 11 закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній станом на дату підвищення банком відсоткової ставки, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. При цьому ст. 643 ЦК України визначено момент укладення договору за пропозицією, в якій вказано строк для відповіді. Такий договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 651ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.Відповідно до ст. ст. 536, 1054 і ч. 1 ст. 1055 ЦК України необхідною істотною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, щодо якої сторони повинні дійти згоди у письмовій формі. В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN81AR02000184, відповідно до якого остання отримала у кредит 97 314 грн. з сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2014 року. П. 2.3.1 цього ж договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше чим на 10 % у порівнянні із курсом долара США до гривні, який було встановлено на момент укладення цього договору; зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середьнозвішаної ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк надсилає Позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки ; збільшення відсоткової ставки банком у зазначеному вище порядку можливо у межах кількості пунктів, на які збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середьнозвішана ставка за кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США. ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з збільшенням облікової ставки НБУ, при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні вправі був в лютому 2009 року підвищити в односторонньому порядку проценту ставку по укладеному між сторонами кредитному договору. При цьому банк не виконав умов щодо письмового повідомлення кредитодавця, тобто [PERSON] , про таку зміну протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Письмове повідомлення, згідно наданого представником відповідача листа, було направлене на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Згідно листа банку( а.с.147 т.1) починаючи з 01.02.2009 року відсоткова ставка за кредитним договором скадатиме 21% за рік..Одночасно зазначено, що у випадку незгоди з даними змінами [PERSON] має в строк до 21.01.2009 року звернутися до відповідача з питання повного погашення боргу. ПАТ «ПриватБанк» надав суду реєстр заказних листів №932 від 8.01.2009 року, в тому числі на ім'я [PERSON] з зазначенням адреси [ADDRESS], за якою позивачка ніколи не мешкала , на підтвердження факту направлення останній повідомлення від 8.01.2009 року про збільшення процентної ставки за кредитним договором до 21% у зв'язку з підвищенням облікової ставки НБУ. Але представник відповідача не надала суду належних доказів того, що позивачка отримала таке повідомлення. Вказала, що позивачка напевно отримала повідомлення, так як лист направлено у село, де люди спілкуються один з одним, тобто допустила припущення факту, що суперечить ч.4 ст.60 ЦПК України. Враховуючи, що законом передбачене направлення такого повідомлення, логічним є висновок , що особа, якої таке повідомлення адресоване, має ознайомитися з його змістом, або ж має відмовитися від отримання повідомлення , інакше така норма закону позбавлена сенсу та фактично призведе до мовчазного вирішення питання банком в односторонньому порядку , що є порушенням вище перелічених нормативно-правових актів. Як вбачається з пояснень представника відповідача, банк виконав вимоги договору щодо повідомлення [PERSON] про збільшення ставки, і факт отримання нею такого повідомлення чи ні не має для банку значення. Представник позивачки категорично заперечує факт отримання такого листа, та пояснює, що позивачка мешкає за іншою адресою, на яку банком раніше відправлялися листи( а.с.( а.с.47,48 т.1) , крім того, позивачка продовжувала сплачувати і надалі суму, яку сплачувала і до збільшення банком процентної ставки. Таким чином суд вважає, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження того факту, що він належним чином повідомив [PERSON] про зміну відсоткової ставки, що порушило її права на реагування з свого боку щодо таких змін та вжиття необхідних заходів щодо погашення кредиту . Даний факт суд вважає підставою для визнання таких односторонніх змін банку недійсними та задоволення вимог позивачки про визнати недійсними змін з 01.02.2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» відсоткової ставки за кредитним договором від 18.12.2007 року № DN81AR02000184 із 9, 6 % річних до 21 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язання відповідача здійснення перерахунку заборгованості . Правову позицію з цього приводу викладено в постанові ВСУ від 13.02.2012 року під час розгляду аналогічної цивільної справи. «Відмовляючи у відкритті провадження у справі, касаційний суд погодився з висновками суду апеляційної інстанцій про те, що банк належним чином не повідомив позичальника про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку. Ураховуючи те, що доводи заяви ПАТ «ПриватБанк» про перегляд рішення суду касаційної інстанції зводяться до неправильного, на його думку, визначення судами належного способу повідомлення боржника про підвищення процентної ставки за кредитом та отримання його згоди на це, тобто фактично стосуються порушень норм процесуального права щодо оцінки доказів (ст. 212 ЦПК України), підстави для перегляду судового рішення, передбачені п. 1 ч. 1 ст.355 ЦК України відсутні.» Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги відповідача про застосування строків давності , так як відповідачем не надано доказів про те, що позивачка саме у січні 2009 року отримала повідомлення про збільшення процентної ставки. Як вбачається з пояснень представника позивача, про збільшення ставки позивачка [PERSON] дізналася лише після скасування заочного рішення та отримання копії позовної заяви з додатками у червні-липні 2012 року. Згідно ухвали Октябрського районного суду Полтавської області від 19.06.2012 року скасоване заочне рішення даного суду за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ТОВ Агрокапівтал, [PERSON] про стягнення заборгованості. Саме з цієї дати - 19.06.2012 року суд і вважає початок строку позовної давності для звернення до суду, позивачка подала даний позов до суду 10.07.2013 року, тобто в межах трирічного строку загальної позовної давності. Згідно листа ПриватБанку [PERSON] ( а.с. 25 т.1) від 14.03.2013 року 11.11.09 р. автомобіль реалізований за 31 400 грн., кошти від реалізації транспортного засобу направлені на погашення заьборгвоаності6 3018, 2 грн., 2530,72 грн., 1867,04 грн., 4298,48 грн., 363,37 грн., 1044,3 грн., 10 833,28 грн.. Страхові відшкодування на транзитний рахунок за кредитним договором від 18.12.2007 року не надходили. Згідно висновку судово-економічної експертизи № 22 від 15 листопада 2013 року, первинними бухгалтерськими документами документально не підтверджується зарахування ПАТ КБ Приватбанк коштів, отриманих від реалізації предмета застави в рахунок погашення зобов'язань , в копії розрахунку суми заборгованості відображено операції за 11.11.2009 року в сумі 19158, 72 грн. ; даними бухгалтерського обліку та первинними документами документально не підтверджується вартість реалізації предмета застави ; даними бухгалтерського обліку та первинними документами не підтверджується зарахування ПАТ КБ Приватбанк кошів в сумі 5 736 грн. 33 коп., перерахованих СК «Інгосстрах» в рахунок погашення заборгованості по кредиту ( т.1 а.с.195-197) . Суд не бере до уваги як доказ висновки судово - економічної експертизи № 1272 від 18.03.2014 року ( т.2 а.с. 24-28) , згідно яких зарахування ПАТ КБ Приватбанк коштів, отриманих від реалізації предмета застави в сумі 31 400,00 грн. та коштів, перерахованих ЗАТ «Інгосстрах» одержувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по кредиту в розмірі 5 436,33 грн. підтверджується документально банківською випискою, меморіальними ордерами та платіжними дорученнями виходячи з наступного . Згідно п.2,3 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Як вбачається з меморіальних ордерів,платіжного доручення , на які посилається експерт( а.с.249, 250 , 251 т.1) , останні не містять усіх необхідних обов'язкових реквізитів, зокрема - відсутні посилання на посаду осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; відсутній особистий підпис такої особи . На вимогу суду (ухвала від 11.10.2013 року) надати оригінали бухгалтерського обліку та первинних документів для їх огляду та надання належних копій саме з цих оригіналів , такі документи подані не були. Одночасно саме відсутність даних про нарахування вказаних сум в порядку погашення заборгованості [PERSON] перед банком відповідно до наданих ПАТ КБ ПриватБанк розрахунків і стала підставою для частини позовних вимог . З урахуванням цього, суд не може покласти в основу рішення висновок, якій зроблено на підставі неналежно оформлених документів, які не е ні належно оформленими копіями, ні оригіналами. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту зарахування в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 18.12.2007 року № DN81AR02000184 страхового відшкодування у сумі 5 736 грн. 33 коп., яке перераховувалось платіжним дорученням від 26.11.2008 року № 24223, та суми 5 706 грн. 68 коп., що є складовою вартості реалізації автомобіля як предмета застави, що є підставою для задоволення її вимог і в цій частині.

Outcome: approved