Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

позивач 02 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 4500 грн., неустойку в розмірі 1% від суми платежу за кожен протермінований день у розмірі 12150 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2018 року на інтернет сторінці магазину « [INFO] .нет» веб адреса https://www.mobilluck.com.ua, ним в особистому кабінеті було здійснено замовлення № [NUMBER] , а саме відеокарта Asus GeForce GTX 1070 Ti Gerberus 8GB GDDR5\~256bit (CERBERUS-GTX1070TI-A8G), вартістю 6651 грн. 29 жовтня 2018 року позивач через систему Приват 24 за реквізитами наданими при оформленні замовлення в особистому кабінеті інтернет магазину «Мобіллак.нет» переказав 6651грн. за реквізитами: ФОП [PERSON] , ЄДРПОУ [NUMBER] , р/р [NUMBER] в ПАТ «Альфа-Банк» МФО 300346 - призначення платежу «Оплата за товар по заказу 189560041», про що свідчить квитанція про оплату видана системою Приват 24. 31 жовтня 2018 року інтернет магазин «Мобіллак.нет» підтвердив надходження коштів, про що свідчить СМС повідомлення, яке надійшло на мобільний номер позивача від інтернет магазину «Мобіллак.нет». Згідно умов продавця, товар повинен був бути доставлений кур`єрською службою доставки компанії «Нова Пошта» за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 76, в строк 30 днів після оплати. Але до 30 листопада 2018 року позивач так і не отримав підтвердження від продавця того, що йому було вислано замовлений товар. Не дочекавшись на замовлений товар, позивач через приватний кабінет магазину «Мобіллак.нет» відмовився від замовлення, а також оформив заявку на повернення коштів, в якій була вказана дата повернення 07.12.2018. Однак продавець так і не повернув позивачу кошти в розмірі 6651 в строк згідно зазначеної дати. Після цього 08 грудня 2018 року позивач надіслав електронного листа на офіційні адреси ресурсу «Мобіллак.нет» з проханням-вимогою про повернення коштів, але жодної відповіді не отримав. Протягом трьох місяців до 15 березня 2019 року, після значної кількості прохань і вимог у телефонних розмовах з працівниками магазину, позивачу було повернуто частину боргу в сумі 2151 грн. Решта суми так і не повернута відповідачем. Неустойка на 03 вересня 2019 року за період з 07 грудня 2018 року становить 12150 грн (270 календарних днів прострочення повернення коштів * 45 грн (1% вартості товару). У зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивач не отримав замовленого товару, був змушений переривати звичайний спосіб життя, вживати заходів для повернення коштів, звертатись до поліції, до суду, шукати додаткові кошти, що завдало позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 1000 грн. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 06 вересня 2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просить вимоги такого задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судові засідання не з`явився, відзив не подав, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди позивача, обумовленою у заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Судом встановлено, що 29 жовтня 2018 року на інтернет сторінці магазину « [INFO] .нет» веб адреса [INFO] в особистому кабінеті [PERSON] здійснив замовлення товару №189560041, а саме відеокарту Asus GeForce GTX 1070 Ti Gerberus 8GB GDDR5 256bit (CERBERUS-GTX1070TI-A8G), вартістю 6651 грн. (а.с.5). 29 жовтня 2018 року [PERSON] через систему особистого кабінету «Приват 24» здійснив перерахунок грошових коштів в розмірі 6651 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , ЄДРПОУ [NUMBER] , р/р [NUMBER] в ПАТ «Альфа-Банк» МФО 300346, що підтверджується квитанцією про оплату виданою системою «Приват 24» №0.0.1172060954.1 призначення платежу «Оплата за товар по заказу № [NUMBER] » (а.с.6). Про надходження коштів у розмірі 6651 грн. за замовлення свідчить СМС повідомлення, яке надійшло на мобільний номер позивача від інтернет магазину «Мобіллак.нет» 31 жовтня 2018 року (а.с.7). Відповідно п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Пункт 11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Таким чином, договір купівлі-продажу товару, який був укладений між позивачем та відповідачем за допомогою мережі Інтернет є договором, укладеним на відстані, до якого застосовуються положення ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів». Не отримавши оплачений товар протягом 30 днів, 30 листопада 2019 року [PERSON] на веб-сайті компанії в особистому кабінеті заповнив відповідну форму заявки на повернення коштів за замовлення № [NUMBER] , одночасно в коментарях зазначив реквізити банку та розрахунковий рахунок для повернення коштів (а.с.9). Таким чином, позивач повідомив відповідача про розірвання договору та вчинив всі необхідні дії передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів». Також 30 листопада 2019 року [PERSON] було відправлено претензію ТОВ «Мобіллак.нет» в якій запропонував здійснити повернення суми коштів у розмірі 6651 грн. на його картковий рахунок (а.с.10). Судом встановлено, що станом на 03 вересня 2019 року [PERSON] було повернуто кошти за замовлення товару №189560041 в розмірі 2151 грн., в січні 2019 року позивач отримав від продавця кошти в розмірі 1651 грн., в лютому 2019 року 250 грн, і в березні 2019 року 250 грн. Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Частина 6 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Частина 4 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~встановлює, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовний, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується ЗУ «Про захист прав споживачів». Розірвання договору, укладеного на відстані здійснюється шляхом -повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Крім того стаття 693 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, в розумінні ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлення про повернення товару, лист про розірвання договору є фактом розірвання договору купівлі-продажу між [PERSON] та відповідачем, а тому договір, укладений на відстані (купівлі-продажу) є розірваним з 30 листопада 2018 року. Всупереч ст.ст.12,13 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач не повернув [PERSON] сплачену грошову суму за товар внаслідок розірвання договору протягом 30 днів з моменту повідомлення про розірвання договору, а тому останній відповідно до ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» зобов`язаний сплатити на користь позивача неустойку в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей, тобто 12150 грн. (270 днів - кількість днів затримки повернення коштів * 45 грн. (1% від вартості товару)). На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення неповернуті кошти за товар в розмірі 4500 грн., 12150 грн. неустойки за затримку повернення коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, діями відповідача, які полягали у порушенні прав позивача як споживача згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» [PERSON] було завдано також моральної шкоди. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., що не являється завищеною сумою та співвідноситься до вартості замовленого товару та відношення відповідача, який тривалий час не вчиняв належних дій по врегулюванню виниклого спору та поверненні всієї суми грошових коштів за товар внаслідок розірвання договору купівлі-продажу, укладеного на відстані. Відповідно до ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів та ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved