Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач 09.03.2017 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики. Мотивує позов тим, що 28 листопада 2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. Згідно розписки, вказану суму коштів відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти до 01 січня 2017 року. Однак, станом на дату звернення до суду відповідач борг не повернув, на неодноразові звернення позивача щодо повернення не реагує, кошти не повертає. Просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2500 доларів США за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, відшкодуцвати понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON], діючи згідно договору №08/17 про надання правової допомоги від 27.02.2017 (а.с.7) в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у фабулі позову, просить позов задоволити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 28 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики за яким [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. Відповідач власноручно написав розписку [PERSON] про отримання у останнього 2500 доларів США і взяв обов'язок до 01.01.2017 їх повернути. В тексті зазначеної розписки міститься безумовне зобов'язання відповідача повернути отримані від позивача грошові кошти, а також підтвердження їх отримання. На переконання суду, розписка, складена відповідачем і яка долучена до матеріалів справи від представника позивача є борговим документом. Відповідно до змісту ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином не виконав та не повернув позивачу суму позики. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. У відповідності до вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст.535 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином, наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 2500 доларів США є підставними, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення. Оскільки офіційний курс долара по відношенні до української гривні станом на 19 травня 2017 року (на час постановлення судом рішення) становить 26 гривень 39 копійок, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 2500 доларів США, що еквівалентно 65 975 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 659 грн. 75 коп. На підставі ст. ст. 16, 526, 625, 1046- 1050 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved