Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач, 06 листопада 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 26 січня 2008 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 26 січня 2008 року померла баба [PERSON]. Після смерті баби залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,94 га вартістю 44653,17 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060467, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої, а також земельна ділянка площею 1,94 га вартістю 44653,17 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060466, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлого 08 січня 2006 року, яку [PERSON], як дружина успадкувала, проживаючи на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець за законом першої черги дочка померлої [PERSON], від спадщини відмовилась в межах встановленого законом строку. Він звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державні акти на право власності на землю. Про втрату державних актів на право власності на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив йому у видачі дублікатів правовстановлюючих документів. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,94 га вартістю 44653,17 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060467, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 26 січня 2008 року [PERSON], який був утрачений; земельну ділянку площею 1,94 га вартістю 44653,17 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060466, виданий Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлого 08 січня 2006 року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача (Грабівської сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,94 га, вартістю 44653,17 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Грабівської сільської ради за межами села (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-99. 13-295/15-15 від 29 жовтня 2015 року),(а.с.22) та земельної ділянки площею 1,94 га, вартістю 44653,17 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Грабівської сільської ради за межами села, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 08 січня 2006 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №042658, видане 10 січня 2006 року Грабівською сільською радою, Кодимського району, Одеської області) (а.с. 7), проживаючи постійно на час відкриття спадщини із спадкодавцем (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-99. 13-296/15-15 від 29 жовтня 2015 року (а.с.21); запис акта про одруження №40 від 15 листопада 1961 року, виданого Грабівською сільською радою) (а.с.11). 26 січня 2008 року [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №133509, видане 26 січня 2008 року Грабівською сільською радою, Кодимського району Одеської області) (а.с. 9). Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0986252, виданого Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області 21 червня 1968 року, батьками народженої 24 травня 1968 року [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 15). Після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON], присвоєне прізвище «Сільченко» (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0001592579, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 22 жовтня 2015 року) (а.с.16). Відповідно до заяви [PERSON], адресованої приватному нотаріусу Кам»янського районного нотаріального округу Черкаської області від 10 липня 2015, вона відмовляється від спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.12). Дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД №287330, виданого 25 січня 1986 року Грабівською сільською радою, Кодимського району Одеської області, підтверджено, що матір»ю [PERSON], народженого 22 грудня 1985 року є [PERSON]. Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що у п»яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно довідки №737 від 19 серпня 2015 року Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області, [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] до дня смерті останньої 26 січня 2008 року по вулиці Громазюка,25 в с. Грабове (а.с.18). Отже, суд констатує, що [PERSON] прийняв спадщину як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ст.1268 ч.3 ЦК України). Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву до нотаріуса про оформлення спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінали державних актів на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1063/02-14 від 16 вересня 2015 року) (а.с.23). Те, що зазначені правовстановлюючі документи були втрачені підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№46 від 14 листопада 2015 року). Згідно Інформацій відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-1516-99. 13-296/15-15 і №29-1516-99. 13-295/15-15 від 29 жовтня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу на ім»я не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,94 га вартістю 44653,17 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060467, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 26 січня 2008 року [PERSON], який був утрачений; земельну ділянку площею 1,94 га вартістю 44653,17 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060466, виданий Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлого 08 січня 2006 року, який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved