Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач 10.07.2013 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 15.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір, відповідно до якого йому надано кредит в сумі 46700 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних, позичальник зобов'язувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконав, станом на 27.03.2013 року сума заборгованості за кредитом з врахуванням заборгованості за тілом кредиту, за відсотками становить 44504,70 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 355 726 грн.06 коп., сума пені становить 1055 173 грн.04 коп., всього 1410 899 грн.10 коп. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 15.07.2008 року укладено договір поруки, згідно якого вона як поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за виконання позичальником умов кредитного договору в повному обсязі, в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники. 05.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого банк відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги по кредитних договорах, укладених між банком та фізичними особами, в т.ч. і з відповідачем [PERSON] А тому позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно вказану суму боргу та судові витрати. За ухвалою судді від 02.08.2013 року було відкрито провадження по даній справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала зустрічну позовну заяву до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 3-я особа: [PERSON], про визнання недійсним кредитного договору від 15.07.2008 року з підстав порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативно-правових актів НБУ України при укладенні цього договору. Згідно ухвали суду від 07.10.2013 року об'єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 3-я особа: [PERSON], про визнання недійсним кредитного договору, та залучено до участі у розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON], його представники в судове засідання 19.03.2014 року не з'явилися, про час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.177/, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, до цього представники відповідача були присутні під час розгляду справи в судових засіданнях, подали зустрічну позовну заяву, заяву про застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору. За ухвалою суду від 19.03.2014 року з метою продовження розгляду справи за первісним позовом було задоволено клопотання представника позивача та роз'єднано в самостійне провадження вимоги за позовом [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 3-я особа: [PERSON], про визнання недійсним кредитного договору. Відповідач [PERSON] до суду також не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, повідомлення про виклик до суду повернуто з відміткою про відмову адресата від одержання /а.с.199/, про те, що відповідач повідомлена про час розгляду справи свідчить і факт направлення нею до суду телеграми, в якій вона просить відкласти розгляд справи, оскільки нею подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, також вона має намір надати докази припинення договору поруки /а.с.180/. Але відповідач [PERSON] неодноразово оскаржувала до суду апеляційної інстанції ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 02.08.2013 року про відкриття провадження у справі, згідно ухвали апеляційного суду Київської області від 17.02.2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 02.08.2013 року, оскільки в матеріалах справи є ухвала судді апеляційного суду Київської області від 17.12.2013 року, якою у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] відмовлено /а.с.170/. Враховуючи ці обставини, а також той факт, що на час розгляду справи чергова апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу суду від 02.08.2013 року не надійшла, справа тривалий час перебуває в провадженні суду, [PERSON] протягом цього часу мала можливість надати відповідні докази, чого нею зроблено не було, суд вважав за можливе продовжити розгляд даної справи. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, але до суду надано листа щодо розгляду даної справи без участі представника ПАТ «ОТП Банк». Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-011/027/2008 на строк до 15.07.2015 року, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 46700 дол.США для придбання транспортного засобу, а позичальник зобов'язувався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно погашати заборгованість по кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, що стверджується копією цього кредитного договору /а.с.7-10 /. Умовами договору передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка -12,99 % річних. Як вбачається з копії кредитного договору, цей договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору був ознайомлений, повністю погодився з ними при підписанні договору. Представником позивача надано до суду копію інформаційного листка «Умови кредитування по програмі «Кредит на відновлення капіталу /споживчі цілі/», який підписаний позичальником 26.06.2008 року, в якому вказано на те, що своїм підписом [PERSON] підтверджує, що банк ознайомив його в письмовій формі з умовами кредитування , надав йому інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, /додаток № 1/, наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування /а.с.117-118/; надано також копії анкети-заяви фізичної особи на отримання автомобільного кредиту за підписом [PERSON] та кредитної заявки позичальника [PERSON] на отримання кредиту в розмірі 46700 дол. США /а.с.119-122/. Згідно п.3.1.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. З матеріалів даної справи також вбачається, що 12.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до вказаного вище кредитного договору, згідно якого викладно Графік платежів в новій редакції /Додаток № 1/, що стверджується копією додаткового договору з графіком платежів /а.с.183-187/. Як передбачено п.2.1.2.1 додаткового договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору та шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено 15.07.2008 року договір поруки № SR-011/027/2008, на підставі якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань, що слідує з копії договору поруки /а.с.11 /. Згідно п.1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту -46700 дол.США, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту , прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту /п.2 договору поруки/. З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2009 року проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи, що слідує з копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та копії довідки з ЄДРПОУ /а.с.20-21/. А згідно ст.1 Статуту ПАТ «ОТП Банк» /нова редакція/, ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», що стверджується випискою зі Статуту банку /а.с.19/. Як встановлено судом, 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» /продавець/ та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» /покупець/ укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого продавець продає /переуступає/ покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього договору, а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується оплатити на користь продавця винагороду, що стверджується копією цього договору /а.с.22-28/. Згідно п.3.3 договору покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. Умовами вказаного договору передбачено, що передача кредитного портфелю /з усіма кредитними документами/ покупцю підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів сторонами цього договору /п.4.1/. В Додаток № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року включено під № 1061 відомості про позичальника [PERSON] за кредитним договором № CL-011/027/2008 від 15.07.2008 року, що стверджується витягом з цього Додатку /а.с.29/. Оригінал договору купівлі-продажу кредитного портфелю та оригінал Додатку № 1 до цього договору оглядалися в судовому засіданні. 05.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» підписано також акт приймання-передачі кредитного портфелю /а.с.111/. Отже, після підписання акту приймання-передачі згідно умов договору до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до позичальника [PERSON] на підставі кредитного договору та до поручителя [PERSON] на підставі договору поруки. За ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до приписів ст.514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, відповідно до вищенаведених правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги до відповідачів за кредитним договором з відповідними змінами та договором поруки, які були укладені 15.07.2008 року між відповідачами та ЗАТ «ОТП Банк». При цьому судом приймаються до уваги і ті обставини, що позичальник та поручитель були повідомлені про відступлення ПАТ «ОТП Банк» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за вказаним вище кредитним договором, про що свідчать копії повідомлень від 15.11.2010 року з описом вкладення в цінний лист /а.с.123-126/. Про те, що відповідач [PERSON] був повідомлений про відступлення права вимоги, свідчить і той факт, що ним сплачувалися кошти на погашення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по 14.02.2012 року, що вбачається з розрахунку заборгованості. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім вищенаведених правових норм, умовами кредитного договору також передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов'язань та/чи інших умов кредитного договору /п.8.6 кредитного договору та п.2.1.3.1 додаткового договору № 1/. Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2013 року як позичальнику, так і поручителю, направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, що стверджується копіями цих вимог, копіями квитанцій про сплату коштів за направлення вимог та копіями описів вкладення в цінний лист /а.с.13-17/. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. За ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. З розрахунку заборгованості, який надано позивачем /а.с.12/, вбачається, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Так, станом на 27.03.2013 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить: 38825,38 дол.США -заборгованість за кредитом, 5679,32 дол.США-сума несплачених відсотків за користування кредитом, всього 44504,70 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку /7,993000 грн./ складає 355 726 грн.06 коп.; сума нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язань -1 055 173 грн.04 коп., всього 1 410 899 грн.10 коп. За ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Представник позивача просила суд стягнути з відповідачів заборгованість саме в гривневому еквіваленті. Таким чином, вимоги позивача щодо дострокового стягнення солідарно з обох відповідачів, як позичальника та поручителя, заборгованості за кредитним договором суд вважає обґрунтованими, оскільки позичальником були порушені умови кредитного договору. Представником відповідача [PERSON] було надано в судовому засіданні письмове клопотання про застосування строків позовної давності при вирішенні спору /а.с.139-141/. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до приписів ст.258 ЦК для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч.ч. 3,4 ст.267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116 цс13 викладено правову позицію стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. При цьому стягнення неустойки /пені, штрафу/ обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня /місяця/, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. А згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З розрахунку заборгованості в матеріалах справи вбачається, що позичальником сплачувалися кошти по тілу кредиту та відсотки за користування кредитом по 14.02.2012 року, з позовом позивач звернувся 10.07.2013 року, тобто, для вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками в розмірі 355 726 грн.06 коп., як вказано вище, загальний строк позовної давності тривалістю в три роки не закінчився. Щодо вимог про стягнення пені, для яких встановлений спеціальний строк позовної давності /один рік/, то суд враховує наступні обставини. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано пеню за період з 27.03.2012 року по 15.03.2013 року, тоді як згідно приписів вищенаведених правових норм розрахунок пені необхідно провести за період з 10.07.2012 року по 09.07.2013 року /365 днів/. Згідно графіка погашення заборгованості за кредитним договором позичальник мав сплачувати щомісячний платіж в розмірі 907,43 дол. США на погашення заборгованості за тілом кредиту і відсотками, згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість виникла за період з 14.02.2012 року, розмір якої на дату звернення позивача з даним позовом становить 15236,04 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на липень 2013 року /7, 99300/ становить 121 781 грн.67 коп.; згідно умов кредитного договору пеня нараховується в розмірі 1 % за кожний день прострочення від суми заборгованості за кредитом / 1217,81 грн. х 365 дн./, що становить 444 500 грн.65 коп. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 355 726 грн.06 коп. заборгованості за кредитом та 444 500 грн.65 коп. пені, всього 800 226 грн.71 коп. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3441 грн.00 коп. - порівну з кожного.

Outcome: partial