Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач 07.05.2013 року звернувся з позовом до відповідача, з якого просив стягнути на свою користь: заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2013 року по 02.04.2013 року в сумі 117 000 грн.; середній заробіток за затримку розрахунку з 02.04.2013 року по 04.05.2013 року в сумі 39 000 грн.; грошову компенсацію за невикористану за 2012 рік відпустку в розмірі 39 000 грн.; заборгованість по заробітній платі за період з 04.04.2013 року по 18.04.2013 року в сумі 19 500 грн.; середній заробіток за період затримки розрахунку з 18.04.2013 року по 04.05.2013 року в сумі 19 500 грн.; вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку - 117 000 грн.; грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 351 000 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він з 03.04.2012 року по 02.04.2013 року працював в ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» на посаді заступника генерального директора з наземного обслуговування - керівника операційного координаційного центру. За умовами трудового договору №014-2012/Ш від 27.03.2012 року та додаткової угоди №003/2012Ш від 01.06.2012 року, укладеними між відповідачем та позивачем, останньому був встановлений щомісячний посадовий оклад у розмірі 39000,00 грн. Згідно з наказом №88-к від 02.04.2013 року позивача було звільнено з 02.04.2013 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Зазначає, що в день звільнення з роботи відповідач відмовився виплатити йому заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2013 року по 02.04.2013 року і компенсацію за невикористану відпустку, мотивуючи це відсутністю коштів. Але, позивач стверджує, 04.04.2013 року відповідач запропонував йому укласти новий контракт на тих же умовах і на той же строк, на що той погодився та приступив до роботи. Проте, 18.04.2013 року він знову звернувся до гендиректора Мельника І.Є. з проханням виплатити заборгованість, в чому йому було категорично відмовлено. За таких обставин позивач в той же день написав заяву про своє звільнення на підставі ст. 39 КЗпП України з причини систематичної невиплати йому заробітної плати та подав заяву відповідачу з вимогою провести з ним повний розрахунок по заробітній платі в установленому законом порядку та заяву про видачу йому довідки про доходи за останні шість місяців і про заборгованість ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» перед ним. Однак відповідач відмовився провести повний розрахунок з позивачем та надати довідку про доходи та розрахунок заборгованості по заробітній платі, а також надати копію наказу про його звільнення і внести запис в трудову книжку про його роботу з 04.04.2013 року по 18.04.2013 року заступником генерального директора з наземного обслуговування ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС». Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності зі ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Крім того, за таких обставин вважає, що відповідач зобов'язаний, як це передбачено ст. 237-1 КЗпП України, компенсувати моральну шкоду, яку він вважає завданою йому неправомірними діями відповідача. Посилався, що в результаті порушення його прав на оплату праці відповідачем йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в нанесенні моральних страждань від неможливості отримати зароблені кошти, і, як наслідок, неможливості утримувати дружину і двох малолітніх дітей, відсутності коштів на лікування дітей та батьків, весь час він був змушений докладати значних зусиль для організації свого життя, турбуватись про те, як забезпечити нагальні потреби сім'ї, в якій почався розлад через неможливість забезпечення матеріальних потреб для життя, навчання і лікування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності та не підтвердженні належними доказами. Після перерви відповідач в судове засідання свого представника повторно не направив, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши пояснення сторін та матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що за умовами трудового договору №014-2012/Ш від 27.03.2012 року та додаткової угоди №003/2012Ш від 01.06.2012 року, укладеними між ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» та [PERSON], в період з 03.04.2012 року по 02.04.2013 року позивач працював в Приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» на посаді заступника генерального директора з наземного обслуговування - керівника операційного координаційного центру з посадовим окладом на місяць у розмірі 29400 грн. з 03.04.2012 року та 39000,00 грн. з 01.06.2012 року. 02.04.2013 року [PERSON] наказом №88-к від 02.04.2013 року було звільнено за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору, про що зроблено запис у трудовій книжці. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У день звільнення позивач отримав трудову книжку із записом про звільнення відповідного змісту. Разом з тим, п. 2.5. Колективного договору ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» на 2011-2014 роки передбачено, що працівник зобов'язаний при звільненні підписати у відповідних відділах обхідний лист, з'явитись в бухгалтерію ПрАТ Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Треньова, буд. 9-А, для отримання повного розрахунку. Відповідно до п. 9.3. трудового договору № 014-2012/Ш від 27.03.2012 року позивач був ознайомлений з умовами Колективного договору. Отже, позивачу достовірно було відомо про необхідність явки до бухгалтерії підприємства і про що неодноразово позивачу письмово повідомляв відповідач, зокрема листом за №398 від 30.04.2013 року про повторне роз'яснення необхідності з'явитись до бухгалтерії підприємства для отримання розрахунку. Однак позивач з'явився до бухгалтерії відповідача згідно з п.2.5. Колективного договору для отримання розрахунку лише у липні 2013 року та лише в липні 2013 року надав у ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» свої банківські реквізити для перерахування грошових коштів. Так, за видатковим касовим ордером від 18.07.2013 року позивач особисто отримав зарплату за грудень 2012 року в розмірі 24000,64 грн. та платіжним дорученням від 18.07.2013 року на розрахунковий рахунок позивача були перераховані 91643,79 грн. як заробітна плата та розрахунок при звільненні за грудень 2012 року - квітень 2013 року. З аналізу довідки за №35 від 29.04.2013 року про доходи позивача за період листопад 2012 року - квітень 2013 року, виданої ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» за період роботи позивача з 03.04.2012 року по 02.04.2013 року, випливає, що нараховані з розміру заробітної плати у 39 000 грн. з урахуванням обов'язкових утримань сума заробітної плати за період з 01.01.2013 року по 02.04.2013 року та розрахунку при звільненні становить саме 91643,79 грн. Таким чином, вина відповідача у не проведенні розрахунку з позивачем при його звільненні 02.04.2013 року відсутня, що виключає можливість стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку з 02.04.2013 року. Щодо укладення з 04.04.2013 року нового контракту з відповідачем на тих же умовах на той же строк і фактичного з 04.04.2013 року допуску до роботи, а 18.04.2013 року - звільнення за ст. 39 КЗпП України у зв'язку з систематичною невиплатою заробітної плати, то такі обставин суд вважає не доведеними, а звідси і вимоги [PERSON] про стягнення заробітної плати за період з 04.04.2013 року по 18.04.2013 року, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку з 18.04.2013 року по 26.06.2013 року - необґрунтованими. Дійсно, відповідно до вимог ч. 4 ст. 24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Між тим, контракт у трудовому праві за юридичною природою - це угода про працю, яка від звичайного трудового договору відрізняється тим, що: завжди укладається в письмовій формі; у ньому можуть установлюватися додаткові (крім тих, які зазначені в трудовому законодавстві) підстави щодо його розірвання; має строковий характер; сфера його застосування визначається законами України. Порядок укладення трудового контракту - це встановлена чинним законодавством процедура подання працівником потрібних документів, узгодження умов контракту, його підписання та оформлення. Під час укладання трудового контракту, як і звичайного трудового договору, обов'язковою вважається домовленість про сам факт прийняття на роботу, про місце роботи, про встановлення трудової функції, про розмір оплати праці, про час початку роботи, про термін дії контракту. Укладений між сторонами контракт є підставою для подальшого видання наказу про прийняття на роботу або зарахування працівника на посаду із погодженої дати. Таким чином, контракт набирає чинності або з моменту його підписання, або з дати, визначеної сторонами, та оформлюється у двох примірниках (для кожної із сторін), що мають однакову юридичну силу. Так, у позові позивач зазначив, що 04.04.2013 року йому запропонували укласти новий контракт на тих же умовах на той же строк, на що він погодився та підписав контракт. Але позивач, стверджуючи про підписання з ним трудового контракту 04.04.2013 року, примірник або копію такого трудового контракту суду не надав. На підтвердження, нібито, фактичного виконання позивачем [PERSON] своїх трудових обов'язків з 04.04.2013 року по 18.04.2013 року ним були надані підписані ним в оригіналі, як він стверджує, листи, графіки, довідки, що адресовані третім особам, та на яких відсутні примітки, що це копії документів. Так, позивач посилався як на докази того, що в період з 04.04.2013 року по 18.04.2013 року він виконував обов`язки заступника генерального директора з наземного обслуговування ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС», на складені ним документи: графік постачання пального на 07 - 08.04.2013 року з ЗАТ «Татнефть-авіасервіс»; графік постачання пального на 10.04.2013 року з «ВОГ АЭРО ДЖЕТ»; графік постачання пального на 12.04.2013 року з «ТНК-Индастриз Украина»; погодження питання метеорологічного забезпечення польотів з Регіональним центром гідрометеорології АРК в листі №310 від 11.04.2013 року; довідки пасажирам про їх виліт на рейсах Авіакомпанії «ЕЙР ОНІКС»; наказ №399 від 10.04.2013 року про внесення змін до розкладу рейсів авіакомпанії «ЕЙР ОНІКС». Крім того, подані позивачем листи, графіки, довідки не містять всіх обов'язкових реквізитів документу - реєстрацію, вихідний номер відповідача та не є належним чином завіреними копіями. Між тим, якщо такі листи, графіки, довідки дійсно складались під час роботи [PERSON] у ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» є оригіналами та видавались особам, яким вони адресовані, то вони жодним чином не могли опинитись у [PERSON] для приєднання до матеріалів судової справи. Таким чином, такі листи, графіки, довідки, які позивач залишив та зберігав у себе в оригіналі, не мають юридичного значення як для відповідача як відправника, так і для осіб, яким вони адресовані, і не свідчать про їх належне видання, а лише складені позивачем з метою штучного створення доказової бази щодо, нібито, його перебування з відповідачем у трудових відносинах у період з 04 по 18 квітня 2013 року. Суд також критично ставиться до наданих позивачем заяв від 18.04.2013 року щодо повторного звільнення, докази подання яких відповідачу позивачем суду не були надані. Позивач зазначав, що він працював у відповідача 15 днів з 04 по 18 квітня 2013 року, тоді як відповідач стверджує, що трудові відносини між позивачем і відповідачем були припинені 02.04.2013 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору № 014-2012/ІІІ від 27.03.2012 року і після звільнення [PERSON] 02.04.2013 року відповідач не укладав з ним іншого трудового контракту. Разом з тим, в розумінні ст.ст. 58, 59 УПК України подані позивача заяви від 18.04.2013 року, листи, графіки, довідка за підписом [PERSON] не є належними та допустимими доказами перебування останнього у трудових відносинах з ПрАТ «Авіакомпанія «ЕЙР ОНІКС» у період з 04 по 18 квітня 2013 року за укладеним згідно із законодавством контрактом, на чому позивач наполягав. А, отже, [PERSON] у період з 04.04.2013 року по 18.04.2013 року не перебував у трудових відносинах з відповідачем та його вимоги про стягнення на його користь заробітної плати за цей період, вихідної допомоги, середнього заробітку за період затримки розрахунку безпідставні. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не порушував прав позивача, а тому і причинний зв'язок, і вина відповідача в заподіянні позивачу моральної шкоди відсутні, як і докази її наявності. За таких обставин, вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди є безпідставною.

Outcome: dismissed