Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № K2S4GK00260017 від 04.12.2006 р., предметом якого було надання відповідачу кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 141553,35 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.11.2026 р. Як вказано у позові, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 04.12.2006 р. було укладено договір іпотеки нерухомого майна - [ADDRESS], і дане майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 744875 гривень. Як вказує позивач, оскільки відповідач [PERSON] не виконувала обов'язки за кредитним договором та не сплачувала щомісячні платежі, станом на 08.08.2013 р. заборгованість перед позивачем становить 347689,02 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2778035,27 грн. У зв'язку з цим позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K2S4GK00260017 від 04.12.2006 р. в сумі 347689,02 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2778035,27 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 69,10 кв.м, житловою площею 41,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з початковою вартістю 744875 грн. шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням ПАТ «КБ «ПриватБанк» від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, у зв'язку із чим зачитав письмові заперечення вказавши, що позивачем пропущено строк позовної давності, що організація позивача не є іпотекодержателем спірного майна, а саме [ADDRESS] та те, що позивачем незаконно нараховано заборгованість, відсотки та пеню. Також вказав, що у відповідача та третя особа [PERSON] не має іншого житла і вони постійно проживають у вказаній квартирі. Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала підтримавши думку представника відповідача щодо вищевказаних підстав. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Дійсно між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] - відповідачем 04.12.2006 р. було укладено кредитний договір № K2S4GK00260017, предметом якого було надання відповідачу невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 141553,35 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 листопада 2026 року (а.с. 32-35). В якості забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту № K2S4GK00260017 від 04 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем 04.12.2006 року було укладено договір іпотеки № K2S4GK00260017 (і даний факт сторонами не заперечується), згідно з умовами якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру № 116 загальною площею 69,10 кв.м, житловою площею 41,20 кв.м, яка розташована в буд. 4 по вул. Озерна в м. Києві. Відповідно до даного договору, вказана квартира належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2006 р.. і ціна предмету іпотеки дорівнює 744875 грн. (а.с. 38-42). Згідно з відомостями довідки з місця проживання форми № 3 у спірній квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] та її син [PERSON] - 3 особа (т. 1 а.с. 72, т. 2 а.с. 99). Згідно з розрахунком заборгованості по договору станом на 08 серпня 2013 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 347 689,02 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 117309,79 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 60484,60 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 44140,20 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 125754,43 доларів США. Загальна суму заборгованості за курсом НБУ еквівалентна 2 778 035,27 гривням (а.с. 12-22). Відповідно до листів-вимог позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» повідомляв відповідача необхідність в 30-денний строк з дня отримання вимоги повернути суму кредиту, погасити заборгованість та звільнити займану нею та всіма членами її сім'ї квартиру № 116 загальною площею 69,10 кв.м, житловою площею 41,20 кв.м, яка розташована в буд.4 по вул. Озерна (а.с. 23-31). У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору кредиту та фактично не виконала вимогу іпотекодержателя - ПАТ «КБ «ПриватБанк» про погашення заборгованості у позасудовому порядку, і даний факт не заперечується представником відповідача [PERSON] За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, як встановлено судом не тільки з письмових заперечень представника відповідача, але з матеріалів справи (а.с. 105.106) витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2014р. власником спірної квартири - іпотекодавцем є відповідач [PERSON], а іпотекодержателем - є « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», яка не є резидентом України, і даний факт підтвердив у судовому засіданні представник позивача, але будь якого належного та допустимого доказу щодо підтвердження свого права на предмет іпотеки або ж відступлення права на [ADDRESS] суду так і не надав. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Враховуючи обставину, що позов подано не належним іпотекодержателем, тобто неналежним позивачем та те, що у спірній квартирі, площа якої не перевищує 140 кв.м, постійно проживають відповідач та третя особа, і іншого житла вони не мають та не дають згоди на відчуження цієї квартири, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення слід залишити без задоволення у відповідності до вимог ст. 207 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed