Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 67,3 кв.м. (житловою площею 31,5 кв.м.) по [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок погашення з вартості предмета іпотеки заборгованості [PERSON] перед Публічним Акціонерним Товариством КБ «Приватбанк» за кредитним договором № ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року на суму боргу 93 482 грн. 91 коп. з наданням права від імені відповідача укладати договір купівлі-продажу з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки, з отриманням позивачем кадастрового номеру земельної ділянки, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, тобто з можливістю здійснювати позивачем всіх дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON] із житлового будинку по [ADDRESS]. Крім цього, просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідачем [PERSON] з позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір кредитування, на забезпечення якого передано в іпотеку житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. В зв'язку із тривалим невиконанням відповідачем зобов'язань за вказаним вище договором, є необхідність звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, представник позивача подані вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача заявлений до [PERSON] позов визнали частково. Відповідач пояснила, що не заперечує, щодо того, що дійсно отримала кошти у позивача за договором кредитування та не оспорює суму боргу, однак, на даний момент через збіг життєвих обставин не може сплачувати кошти в рахунок погашення заборгованості, а тому просить не звертати стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, вказаний у позові, оскільки це є єдине житло сім'ї [PERSON] Представник відповідача - [PERSON] просить, враховуючи наведені відповідачем обставини, стягнути з відповідача суму боргу, зазначену у позові, не звертаючи стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок відповідача. Дослідивши докази, надані сторонами, врахувавши думку сторін, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Із копії іпотечного договору без номера від 5 листопада 2007 року (п.35 договору - предмет договору) вбачається, що між [PERSON] (іпотекодавець) та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі директора Сарненського відділення Рівненської філії ЗАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержатель) з метою забезпечення виконання позичальником ([PERSON]) зобов'язання, яке випливає із кредитного договору № ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року (яке полягає в поверненні кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії, відсотків, винагороди , пені, штрафних санкцій в тому числі), передає в іпотеку кредитодавцеві житловий будинок загальною площею 67,3 кв.м. (житловою площею 31,5 кв.м.) по [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу від 27 липня 2007 року. Пунктами 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього ж договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках порушення [PERSON] умов зобов'язання за кредитним договором. Копії кредитного договору № ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року та копія додаткової угоди до вказаного договору від 28 лютого 2013 року, які надані позивачем по справі, доводять, що [PERSON] дійсно уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» договір кредитування, за умовами якого отримала грошові кошти в сумі 50 000 грн., які зобов'язувалась повертати щомісяця в період з 1 по 5 число зі сплатою відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та пені - у разі порушення прийнятих на себе зобов'язань (п.п. 7.1, 2.1.3, 2.2.7). Кредитний договір № ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року та договір іпотеки від 5 листопада 2007 року підписані сторонами по справі, що свідчить, на думку суду про те, що сторони досягли домовленості з усіх суттєвих умов укладення договорів та погоджувались на такі умови. Відповідачем порушені зобов'язання, прийняті відповідно до зазначеного вище договору, що визнається самим відповідачем та доводиться розрахунком заборгованості за вказаним вище кредитним договором, згідно із яким станом на 9 квітня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 93 482 грн. 91 коп., а тому суд вважає правомірною вимогу позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - належний на праві власності [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS]. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку», а саме - ч.1 передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є від`ємним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. На виконання вказаної вище норми позивачем 2 березня 2014 року відповідачу було направлено письмове повідомлення про необхідність виконання останньою умов кредитного договору, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, суд вважає вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки - належний [PERSON] на праві власності житловий будинок [ADDRESS] обґрунтованими, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Одночасно позивачем ставиться вимога про виселення позивача із займаного приміщення та зняття її з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України - виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною 3 вказаної вище норми передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за вийнятками, встановленими законом. Таким чином, вбачаються підстави для виселення позивача, що мешкає по [ADDRESS], тобто із житла, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки. Факт проживання відповідача - [PERSON] у вказаному вище житлі доводиться довідкою № 4317 від 23 вересня 2014 року, виданою Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області. На підставі наведеного, суд вважає, що вимога позивача про виселення відповідача із спірного житла також підлягає до задоволення (доказів добровільного виселення позивача із приміщення, що є предметом іпотеки суду не надавалось). У позовній заяві позивачем заявлено вимогу про виселення із спірного житла окрім позивача інших осіб, які проживають або зареєстровані у будинку, що є предметом іпотеки. Із витребуваної судом на підставі ст.137 ЦПК України довідки, вбачається, що у спірному житлі проживає лише відповідач. Доказів на доведення факту проживання інших осіб у цьому помешканні, згідно із вимогами ст.60 ЦПК України позивачем надано не було. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Із розрахунку заборгованості за договором № ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року, укладеним між сторонами по справі, встановлено, що борг [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 93 482 грн. 91 коп. Копія договору іпотеки від 5 листопада 2007 року (п.35.5) доводить, що вартість предмету іпотеки - житлового будинку, належного [PERSON] становить 75 000 гривень. Таким чином, звернення стягнення на житловий будинок [ADDRESS] не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсягу його прав, а тому позов в частині звернення стягнення на вказаний житловий будинок підлягає до задоволення. Представником відповідача зазначалось, що суд має стягнути з відповідача на користь позивача суму богу за кредитним договором, не звертаючи стягнення на предмет іпотеки, оскільки це єдине житло [PERSON] Однак, на думку суду, такої можливості немає, оскільки суд розглядає справу у межах заявлених вимог, а такої позовної вимоги позивачем заявлено не було, із зустрічним позовом відповідач не зверталась, а тому суд вирішує питання лише щодо правомірності та можливості задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Платіжні доручення від 14 квітня 2014 року, наявні в матеріалах справи, доводять оплату позивачем 1178 гривень 43 копійки судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, окрім іншого, має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У ч.6 ст.38 цього ж Закону зазначено, що ціна продажу предмету іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Вартість майна узгоджена сторонами при укладенні договору іпотеки і становить 75 000 грн., а тому саме ця вартість майна і має зазначатись як вартість предмету іпотеки. Позивачем, також, ставиться вимога про надання права від імені відповідача укладати договір купівлі-продажу з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки, з отриманням позивачем кадастрового номеру земельної ділянки, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, тобто з можливістю здійснювати позивачем всіх дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Суд вважає, що ця вимога є похідною від вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому дії позивача щодо реалізації предмету іпотеки не потребують додатково судового рішення для підтвердження правомірності їх здійснення, а тому позовна вимога в цій частині не підлягає до задоволення. Таким чином, позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає до часткового задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 589, 590 ЦК України,

Outcome: partial