Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 04 лютого 2010 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4800 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач [PERSON] свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12516 гривень 99 копійок, яку разом із судовими витратами позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача Гончаренко Є.В. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи. Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявами та/або клопотаннями про розгляд справи без його участі до суду не звертався. Подав до суду заяву, в якій просив зупинити провадження у справі в зв'язку з хворобливим станом здоров'я. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Статтею 202 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи, зупинити провадження у справі у випадку захворювання сторони, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу. Тобто, наведена норма передбачає не обов'язок, а саме право суду зупинити провадження. Відповідач [PERSON], звертаючись із заявою про зупинення провадження у справі, посилався на неможливість явки до суду у зв'язку з перебуванням на лікуванні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на даний час перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, та на лікуванні з приводу відкритої форми туберкульозу, що підтверджується відповідними копіями довідок (а.с. 52-55). Проте, з наданих відповідачем медичних довідок не вбачається, що він перебуває саме на стаціонарному лікуванні з приводу зазначених ним хвороб, що, в свою чергу, виключає можливість його явки до суду. Також суд звертає увагу на наступні обставини. Заява відповідача про зупинення провадження у справі надійшла до суду за допомогою поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресату, а на конверті на місці адреси відправника вказано адресу місця проживання відповідача, а не адреса жодного з лікувальних закладів, зазначених відповідачем у заяві (а.с. 57). Крім того, заслуговує на увагу той факт, що судові повістки про виклик до суду, які надсилалися відповідачу за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] рекомендованими листами з повідомленням про вручення, вручалися під розписку самому [PERSON], що підтверджується зворотними повідомленнями (а.с. 46, 61). Дані обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] на теперішній час не перебуває на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для зупинення провадження у справі. Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 04 лютого 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом заповнення та підписання відповідачем заяви позичальника, ознайомлення з умовами надання кредитної лінії, умовами надання банківських послуг та тарифами банку, був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4800 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8-33). Згідно з детальним розрахунком заборгованості, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 28 травня 2014 року має прострочену заборгованість у розмірі 12516 гривень 99 копійок (а.с. 5-7). Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, порушив графік платежів та не в повному обсязі здійснював розрахунки, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому позов підлягає задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 лютого 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом - 4799 гривень 43 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом - 5564 гривні 14 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1081 гривня 18 копійок, штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) - 572 гривні 24 копійки, а всього - 12516 (дванадцять тисяч п'ятсот шістнадцять) гривень 99 (дев'яносто дев'ять) копійок. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору - 243 гривні 60 копійок (а.с. 40). На підставі викладеного,

Outcome: approved