overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач 09 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 361 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Міхєєвої» на «Трубчанінову», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач, 09 лютого 2017 року, звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, в якій посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2007 року з відповідача було присуджено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі по ? частині заробітку. щомісячно до досягнення ним повноліття. На даний час у позивачки змінилося матеріальне становище, на утримання дитини йдуть значні кошти. Їй стало відомо, що відповідача звільнено з ГУ НП в Івано-Франківській області, та він має нерегулярний мінливий дохід. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 2500 грн.. на дитину щомісячно, оскільки відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, працює на сезонних робоах, а тому він в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і вказав, що офіційно працює водієм та отримує заробітну плату. Сплачувати аліменти в частці більшій, ніж ? немає змоги. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 червня 2007 року, з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі по ? частині заробітку. щомісячно до досягнення ним повноліття. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до довідки № 1 від 13.02.2017 року [PERSON] працює водієм автотранспортного засобу, тобто отримує регулярний офіційний дохід, а тому аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу. Тому суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач 09 серпня 2016 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частки від заробітку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24.04.2012 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON], яка проживає разом з матір'ю, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працездатний та працює, отримує постійний дохід. Відповідач має неповнолітню дитину від першого шлюбу, але стягнення за виконавчими листами не здійснюється. Позивач в судове засідання не з'явились, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], 24.04.2012 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 11.10.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач 09 серпня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не підтримують шлюбні відносини, почуття любові та поваги втрачені, навпаки існує неприязнь один до одного. В зв`язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] , останній просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який був зареєстрований Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 384. В судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, подали до суду письмові клопотання про розгляду справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їхньому задоволенні. [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов визнати повністю та не заперечували проти його задоволення, оскільки відповідач також не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком. Також зазначила, що змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 липня 2015 року, актовий запис №384. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони являється батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач 09 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ним та відповідачкою припинено у жовтні 2012 року, спільне господарство не ведеться. Родина розпалась з причини того, що сторони не знаходили взаєморозуміння між собою, на теперішній час вони мешкають окремо. Відповідачка позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Донька проживає разом із ним. Він прийшов до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 02.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане та зареєстроване 02.07.2010 року за №4 виконкомом Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області, зберегти неможливо з причини того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння у різноманітних сферах подружнього життя, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,41 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач 09 січня 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 27 вересня 2011 року у розмірі 12262 грн. 58 коп., та сплаченої суми судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що складався з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36,00 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснила повернення частини кредиту, порушивши умови та правила надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 жовтня 2014 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 12262 грн. 58 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4612 грн. 08 коп.; заборгованості за відсотками - 5025 грн. 23 коп.; заборгованості з комісії за користування кредитом - 1565 грн. 15 коп.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 560 грн. 12 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір, сплачений позивачем в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач 09 січня 2019 року звернувся до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, направив уточнену заяву в якій вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Зазначив, що [INFO] померла [PERSON]. При життя [PERSON]. мала право на земельну частку ( пай) площею 3,54 га, яка знаходиться на території Недашківської сільської ради Малинського району. 22 січня 2001 року [PERSON]. склала заповіт, яким заповідала земельний сертифікат своєї онучці [PERSON] та позивачу. [PERSON] померла [INFO] Таким чином [PERSON] має право на земельну частку пай, що залишилась після смерті [PERSON]. Представник Недашківської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Дана обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть. ( а.с. 4). При життя, 22 січня 2001 року, [PERSON]. склала заповіт, яким заповідала земельний сертифікат онучці [PERSON] та позивачу. ( а.с. 5). [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 6). Листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області від 29 грудня 2018 року підтверджується, що [PERSON], виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER] Розмір земельної ділянки на території Недашківської сільської ради становить 3,54 га. ( а.с. 8). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування », право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону . [PERSON] після смерті [PERSON]. звернувся до Малинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 26 грудня 2018 року державним нотаріусом Малинської нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку ( пай). З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач 09 січня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], 02.08.2008р.н. та сина [PERSON], 13.09.2012р.н. Сімейне життя з дружиною не склалося через відсутність порозуміння та байдужість до проблем один одного. Позивач переконаний,\~що подальше\~спільне життя\~з дружиною\~неможливе,\~внаслідок чого\~збереження шлюбу\~суперечить його\~інтересам. В звязку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований Новозбурївською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис №27. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та наполягав на їхньому задоволенні. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки також не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком. Прізвище просила не змінювати. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 жовтня 2007 року, актовий запис №27. Сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON], 02.08.2008р.н. та малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях, а тому суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам в звязку з чим його слід розірвати. Окрім того, оскільки відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач, 09 червня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 03 жовтня 1997 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №853. Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з вересня 2010 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 03 жовтня 1997 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №853.( а.с.4). Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]./а.с.5,6/ Встановлено також, що з вересня 2010 сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved