Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач 03.04.2017 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Міськавтопарк» Дніпропетровської міськради про визнання незаконними та скасування рішень та свідоцтва про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.09.2016 року позивачем на підставі договору дарування нежитлового приміщення було прийнято в дар від [PERSON] нежитлове приміщення площею 150,0 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 8Д. З метою впорядкування підприємницької діяльності 16.06.2005 року [PERSON] уклала з Дніпропетровською міськрадою договір оренди землі, в оренду передавалась земельна ділянка площею 0,1947 га по фактичному розміщенню тимчасової автостоянки. 19.10.2010 року між [PERSON] та Дніпропетровською міськрадою було підписано додатковий договір до договору оренди землі, яким сторони погодили продовження до 21.09.2015 року терміну дії договору оренди землі від 16.06.2005 року. 24.10.2016 року позивач звернувся до Дніпропетровської міськрадою з заявою щодо укладення договору оренди з огляду на перехід до нього права власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 8Д. 18.10.2016 року представники КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міськради фактично вигнали позивача з приміщень, які йому належать, на територію не пускають. Дії відповідачів є незаконними та такими, що порушують право власності позивача та право користування земельною ділянкою. 02.02.2011 року Дніпропетровська міська рада прийняла рішення № 39/8 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську», яким вирішено затвердити Правила паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську; Департаменту транспорту та звязку Дніпропетровської міської ради: здійснити комплексну інвентаризацію майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах м. Дніпропетровська та погодження робіт щодо визначення земельних ділянок, які відводяться для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів. 12.07.2016 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 267 «Про внесення змін до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 17.12.2014 року № 770 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську»», у переліку під п. 225 Розділу ІІ «Спеціально обладнані майданчики» міститься і автостоянка, яка належала позивачу. 10.08.2016 року відбулось засідання конкурсної комісії з визначення балансоутримувачів майданчиків для паркування транспортних засобів, які перебувають у комунальній власності, на якому переможцем конкурсу визначено КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міськради. Відповідно до витягу з протоколу № 23 засідання постійної комісії з питань транспорту, звязку та екології від 14.09.2016 року № 04/09-ТР, комісія рекомендувала Департаменту транспорту та звязку Дніпропетровської міської ради надати дозвіл здійснювати забезпечення паркування транспортних засобів КП «Міськавтопарк» на майданчиках для паркування за адресами, в т.ч.: м. Дніпро, вул. Савкіна в районі буд. 8Д, КП «Міськавтопарк» було видано свідоцтво про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів у м. Дніпрі. Вказаним свідоцтвом КП «Міськавтопарк» було передано майданчик для паркування, який фактично розташований за адресою нерухомого майна, належного позивачу, при чому на вказаній земельній ділянці відсутні жодні позначення або розмітка, які б дозволили ідентифікувати відповідну площу як майданчик для паркування. Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 267 від 12.07.2016 року та рішення постійної комісії з питань транспорту, звязку та екології, затверджене Протоколом № 23 від 14.09.2016 року були прийняті з порушенням вимог чинного законодавства та є незаконними в частині включення майданчика, що розташований на місці автостоянки позивача у перелік спеціальних ділянок для паркування та передання їх на баланс КП «Міськавтопарк». Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 267 від 12.07.2016 року «Про внесення змін до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 17.12.2014 року № 770 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську»», в частині затвердження у Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську у п. 225 Розділу ІІ «Спеціально обладнані майданчики» майданчика для паркування, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна в районі буд. 8Д загальною площею 402,5 кв.м.; визнати незаконним та скасувати рішення постійної комісії з питань транспорту, звязку та екології, затверджене Протоколом № 23 від 14.09.2016 року в частині рекомендації Департаменту транспорту та звяжу Дніпропетровської міської ради надати дозвіл здійснювати забезпечення паркування транспортних засобів КП «Міськавтопарк» на майданчиках для паркування за адресами, в т.ч.: м. Дніпро, вул. Савкіна в районі буд. 8Д з режимом роботи 20.00 08.00 щоденно (площа для паркування 402,5 кв.м., кількість місць для паркування 35); визнати незаконним та скасувати свідоцтво про реєстрацію серію А № 00065 майданчика для паркування транспортних засобів у м. Дніпрі, виданого КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради про визнання рішення частково незаконним та його скасування, визнання незаконним та скасування рішення постійної комісії, визнання незаконним та скасування свідоцтва про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2017 року прийнято вищезазначену цивільну справу до розгляду та призначено проведення попереднього судового засідання. 18.07.2018 року до суду надійшли додаткові вимоги [PERSON] до первісного позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2018 року додаткові вимоги [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішень, залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. 26.07.2018 року [PERSON] надав суду позовну заяву (уточнення редакції), в якій просив суд скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 587 від 30.11.2016 року, скасувати договір № 399 від 01.11.2017 року та акт приймання передачі, визнати незаконним та скасувати рішення постійної комісії з питань транспорту, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2018 року відмовлено у прийнятті позовної заяви (уточнення редакції) [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Міськавтопарк» про скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 587 від 30.11.2016 року, скасування договору № 399 від 01.11.2017 року та акту приймання передачі, визнання незаконним та скасування рішення постійної комісії з питань транспорту, визнання незаконним та скасування свідоцтва про реєстрацію майданчика для паркування транспортних засобів. Розяснено позивачу [PERSON] право подати позовну заяву на загальних підставах. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник Комунального підприємства «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини нежитлового приміщення площею 150,0 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 8Д на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 27.09.2016 року (а.с. 6). Інша ? частина вказаного нежитлового приміщення належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення від 07.09.2017 року. 16.06.2005 року між [PERSON] та Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передавалась земельна ділянка площею 0,1947 га за адресою: м. Дніпро, вул. Савкіна, буд. 8Д за кадастровим номером 1210100000:08:781:0025 з цільовим використанням земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність) (а.с. 7). 19.10.2010 року між [PERSON] та Дніпропетровською міською радою було підписано додатковий договір до договору оренди землі, яким сторони погодили продовження до 21.09.2015 року терміну дії договору оренди землі від 16.06.2005 року (а.с. 8). 02.02.2011 року Дніпропетровська міська рада прийняла рішення № 39/8 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську», яким зобов'язано, зокрема, Департамент транспорту та зв'язку Дніпропетровської міської ради: здійснити комплексну інвентаризацію майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Дніпропетровська та забезпечити координацію та погодження робіт щодо визначення земельних ділянок, які відводяться для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів. 12.07.2016 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 267 «Про внесення змін до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 17.12.2014 року № 770 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську»», у переліку під п. 225 Розділу ІІ «Спеціально обладнані майданчики» міститься автостоянка за адресою: м. Дніпро, по вул. Савкіна в районі буд. 8Д площею 402,5 кв.м., режим роботи: 20.00 8.00 щоденно (а.с. 17-18). 10.08.2016 року відбулось засідання конкурсної комісії з визначення балансоутримувачів майданчиків для паркування транспортних засобів, які перебувають у комунальній власності, на якому переможцем конкурсу визначено КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради (а.с. 19-20). Відповідно до витягу з протоколу № 23 засідання постійної комісії з питань транспорту, звязку та екології Дніпропетровської міської ради від 14.09.2016 року, комісія рекомендувала Департаменту транспорту та звязку Дніпропетровської міської ради надано дозвіл здійснювати забезпечення паркування транспортних засобів КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради на майданчиках для паркування за адресами, в т.ч.: м. Дніпро, вул. Савкіна в районі буд. 8Д (а.с. 22-23). КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради було видане свідоцтво про реєстрацію серії А № 00065 майданчика для паркування транспортних засобів у м. Дніпрі за адресою: вул. Савкіна в районі буд. 8Д (а.с. 24). Відповідно до ч. 7 ст. 316 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 2.1. Правил паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську суб'єкти господарювання балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічна норма міститься в частині 2 статті 377 ЦК України, якою встановлено, що, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як вбачається з матеріалів справи, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 12.07.2016 року № 267, яке оскаржується позивачем, втратило чинність на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.11.2016 року № 587 (а.с. 75). З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 12.07.2016 року № 267 задоволенню не підлягають, оскільки вказане рішення втратило чинність на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.11.2016 року № 587, вимоги позивача в частині визнання незаконними та скасування протоколу № 23 засідання постійної комісії з питань транспорту, звязку та екології Дніпропетровської міської ради від 14.09.2016 року та свідоцтва про реєстрацію серії А № 00065 майданчика для паркування транспортних засобів у м. Дніпрі також задоволенню не підлягають, оскільки вказані рішення та свідоцтво втратили чинність та скасовані у звязку з втратою чинності рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від є 12.07.2016 року № 267. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у звязку з чим за рахунок відповідача не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed