Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 619 137,87 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 42.05-07/254, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 25 200,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних строком погашення до 14.09.2010 року. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] зобов'язання за кредитним договором порушує, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 24.02.2016 року становить 22 734,12 дол. США, що за курсом НБУ становить 619 137 грн. 87 коп., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 216 312,27 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 210 602,49 грн., пені за несвоєчасність повернення кредиту у розмірі 115 192,29 грн. та пені за несвоєчасність повернення відсотків у розмірі 77 030,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи; у поданій суду заяві представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить розглянути справу без участі представника позивача, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні через пропущення позивачем строку позовної давності, про що подав відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 15 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 42.05-07/254, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 27 000,00 дол. США строком користування коштами до 14.09.2010 року зі сплатою 12,5% річних (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 6-10). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, при цьому пояснив, що востаннє він сплачував кредитні кошти 11.06.2009 року, після чого 22.07.2009 року потрапив у лікарню з інсультом. Відразу після виписки з лікарні приходив у банк та писав заяву про стан свого здоров'я, після чого співробітник банку обіцяла з ним зв'язатися, однак у подальшому йому ніхто з ПАТ «Укрсоцбанк» не телефонував. У 2012 році у телефонному режимі вимагала сплатити 16 000 дол. США фірма «Пристав» за укладеним з позивачем договором. Після цього, щоб розшукати свої документи та підписану ним заяву і рішення по ній, він приходив до трьох відділень ПАТ «Укрсоцбанк» куди його по черзі відсилали, врешті документи йому не надали та повідомили, що вони знищені за терміном зберігання. На його письмовий запит до позивача від 16.06.2016 року відповідь не отримав. Додаткових угод до кредитного договору він не підписував. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 3.3.7 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафами санкціями у термін визначений п. 1.1 цього договору, яким обумовлено кінцевий термін повернення основної заборгованості до 14 вересня 2010 року. Законом встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Наявний у матеріалах справи кредитний договір не містить умов щодо зміни тривалості строку позовної давності, що передбачено ст. 259 ЦК України. Відповідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як убачається із розрахунку заборгованості та пояснень [PERSON], останній платіж відповідачем було здійснено 11.06.2009 року, при цьому кінцевий термін повернення кредиту визначено датою 14.09.2010 року. Даний позов поданий до суду 10.04.2016 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто зі спливом строку позовної давності (а.с. 26). Верховний Суд України зробив правовий висновок у справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року у спорі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Даним правовим висновком роз»яснено, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Ще правова позиція щодо застосування позовної давності стосовно повернення кредиту за вимогами кредитора викладена Верховним Судом України 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, відповідно до якої статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У спростування викладених обставин будь яких належних та допустимих доказів позивачем суду не надано. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначене позов не підлягає задоволенню, оскільки поданий з пропущенням строку позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем. У порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed