Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPXRFB20020482 від 10.05.2007 року. В судовому засіданні неналежного відповідача було замінено на належного [PERSON] в зв'язку із зміною нею прізвища через реєстрацію шлюбу 17.09.2011 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 1585 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та ПАТ «ПриватБанк» договір, про що свідчить його підпис у відповідній заяві. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався погашати заборгованість: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати за умовами договору. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 20.01.2014 року має заборгованість в сумі 23006,29 гривень, що складає: заборгованість за кредитом у сумі 991,71 гривня, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 7968,09 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 12474,76 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 1071,73 гривень. Представник позивача, що діє в силу довіреності №1548-О від 06.07.2011 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному об'ємі. Відповідачка проти позовних вимог заперечує посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, вислухавши сторони, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. При укладенні договору кредиту №ZPXRFB20020482 від 10.05.2007 року сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Доведено, що 10.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPXRFB20020482, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит сумою 1585 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що відповідач не заперечував у судовому засіданні. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] подала заяву, у якій зазначила свої анкетні відомості та погодилася з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідачка надала згоду, про що підписала заяву, що позивач надасть їй кредит в сумі 1585 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, а крім цього, щомісяця погашати частинами кредит, сплачувати відсотки, комісію за користування кредитом та інші витрати. Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором з якого слідує, що відповідачка станом на 20.01.2014 року має заборгованість на загальну суму 23006,29 гривень, що складає: заборгованість за кредитом у сумі 991,71 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 7968,09 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 12474,76 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 1071,73 гривень. У даному випадку застосувати строк позовної давності неможливо, так як сторони визначили умовами п. 5.5. договору такий строк тривалістю у п'ять років. Також відбулось переривання строку позовної давності через звернення позивача у квітні 2009 року до Запоріжського районного суду про видачу судового наказу, що підтверджується ухвалою цього суду від 27.04.2009 року про повернення заяви. Та через сплату боржником частини боргу в серпні 2009 року, що також перериває перебіг позовної давності, після чого він починається спочатку. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн., які поніс позивач при звернення до суду. На підставі наведенного та

Outcome: approved