Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач 09 серпня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Товарною біржею «Українська» 01 жовтня 2001 року за реєстраційним № 184446 позивач придбав у відповідачів трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 7-й Зарічний, 2/14. Зазначений договір був зареєстрований у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу. Оскільки вказаний договір не посвідчений у нотаріуса позивач не може виконувати всі повноваження власника, тому просить суд визнати правочин за договором купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати право власності на вказану квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи належним чином були сповіщені, однак в судове засідання не зявилися та не повідомили про причину не явки до суду. 24 жовтня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про явку в суд був повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 01 жовтня 2001 року [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу трикімнатної квартири №14, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 7-й Зарічний, буд. 2, загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м. Згідно до п. 3 цього Договору квартира продана за 2000 грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору. На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір зареєстрований в Криворізькому відділі реєстрації ТБ «Українська» за № 184446 від 01 жовтня 2001 року та КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». (а.с. 8-9) [PERSON] 20 квітня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с.7). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що сторонами оспорюваної угоди є продавець [PERSON], [PERSON]М, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], покупець [PERSON], дана угода підлягала нотаріальному посвідченню, однак не була нотаріально оформлена з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991. Так, під час укладення вказаної угоди відповідач фактично ухилився від її нотаріального посвідчення, вважаючи достатнім її реєстрацію у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу. Враховуючи той факт, що відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення договору, а також, те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, суд вважає необхідним визнати його дійсним, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. ст. 47, 224 ЦК УРСР, ст. 15 ЦК України,

Outcome: approved