Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач 02.09.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що 31.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00023575, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 7500 грн. строком до 31.03.2014 року зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобовязань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 21.08.2015 року, за розрахунками банку, склала 29231,58 гривень, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» існуючу заборгованість по кредитному договору в розмірі 29231,58 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги і просить провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач повторно, вдруге не з`явився в судове засідання за судовим викликом, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, заяви, в яких відповідач просив відкласти розгляд справи на інші дати. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Від відповідача на адресу суду не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи про відкладення розгляду справи. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин. Справа у відповідності з вимогами ст.ст. 169 ч.4, 226 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 31.03.2011 року було укладено договір банківського обслуговування № ВlаЖГА00023575, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 7500 грн. строком до 31.03.2014 року зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач, отримавши 31.03.2011 року кредит, в порушення п.п. 2.4.1, 2.4.2, 2.5.1, 2.5.2, 3.3.2 умов вищевказаного кредитного договору, не виконував своїх зобовязань щодо погашення кредиту та відсотків по ньому, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21.08.2015 року, за розрахунками банку, склала 29231,58 гривень, в тому числі: 3504,48 грн. заборгованості за кредитом, 1386,81 грн. заборгованості за відсотками, 1841,60 грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом, 22498,69 грн. - сплати штрафних санкцій. Оскільки відповідач порушив п.п. 2.4.1, 2.4.2, 2.5.1, 2.5.2, 3.3.2 умов кредитного договору, ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, односторонньо не виконує належним чином своїх зобовязань по цьому кредитному договору, порушує умови його виконання, а тому у відповідності до п.п. 4.2, 4.3 цього кредитного договору, ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу заборгованість за кредитним договором. Але, разом з тим, приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року по справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», враховуючи фактичні обставини справи, вимоги розумності, справедливості, пропорційності та добросовісності, на засадах яких ґрунтуються зобовязання, суд, на підставі ст.551 ЦК України, приходить до висновку, що розмір, нарахованих банком штрафних санкцій, тобто, пені, в розмірі 22498,69 грн., являється непомірним тягарем, який не відповідає вимогам принципів розумності та справедливості, спотворює дійсне правове призначення неустойки і порушує права відповідача, як споживача банківських послуг, окрім того, відповідач являється пенсіонером, одинокопроживаючим, без сторонньої допомоги, а тому цей розмір пені, на думку суду, повинен бути зменшений до розміру існуючої заборгованості по кредиту, тобто до 3504,48 грн., так як розмір нарахованої банком пені значно перевищує розмір збитків. За таких обставин, з відповідача на користь банку за порушення та невиконання зобовязань по вищезазначеному кредитному договору слід стягнути: 3504,48 грн. заборгованості за кредитом, 1386,81 грн. заборгованості за відсотками, 1841,60 грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом, 3504,48 грн. - сплати штрафних санкцій, а всього стягнути заборгованість в розмірі 10237,37 грн. Так як позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не менше одного розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1218,00 грн.

Outcome: partial