Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Перший заступник прокурора м.Полтави в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області у жовтні 2014 рокузвернувся у суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. В якому прохав: стягнути з [PERSON] на користь Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області кошти в сумі 12 822 грн. В обґрунтування позову зазначив, що прокуратурою м.Полтави проведено перевірку за зверненням Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області щодо стягнення з рахунків Інспекції коштів на виконання рішення суду за позовом [PERSON] до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області у сумі 12 822 грн. 50 коп. ГУ Державної казначейської служби України у Полтавській області сплачено 11 червня 2014 з рахунків Інспекції на користь [PERSON] на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 12 822 грн. 50 коп. [PERSON] звільнений з посади головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області наказом від 30 серпня 2013 року № 63/к виконувача обов'язків начальника Інспекції [PERSON] Судами встановлено, що [PERSON] звільнено незаконно наказом за підписом [PERSON], чим завдано матеріальної шкоди Інспекції на 12 822 грн. 50 коп. Водночас [PERSON] наказом від 04 квітня 2014 року №20/к звільнено з посади головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області з 04 квітня 2014 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України., тому вони і звертаються до суду з даним позовом. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник Інспекції в судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена на останню відому судові адресу до суду не з»явилася, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши прокурора, представника Інспекції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року у справі №816/5405/13-а за позовом [PERSON] до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] задоволено частково. Скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області №63/к від 30 серпня 2013 року «Про звільнення [PERSON].». Поновлено [PERSON] на посаді головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області. Стягнуто з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 12 822 грн. 50 коп.Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2014 року касаційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року без змін. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішень, [PERSON] звільнений з посади головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області наказом від 30 серпня 2013 року №63/к виконувача обов'язків начальника Інспекції [PERSON] Судами встановлено, що [PERSON] звільнено незаконно, оскільки не з»ясовано будь-якого причинного зв'язку, що саме із-за невиконання посадових обов»язків [PERSON] вчинено корупційні дії головними спеціалістами відділу ринкового нагляду, що слугувало підставою для звільнення [PERSON] 11 червня 2014 року з рахунків Інспекції на користь [PERSON] на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року ГУ Державної казначейської служби України у Полтавській області сплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 12 822 грн. 50 коп., що підтверджується копією : виписки з рахунку; меморіальним ордером №1 від 11 червня 2014 року; повідомлення про списання коштів ГУ Державного казначейства у Полтавській області. З огляду на вищевикладене, [PERSON] незаконно звільнила із займаної посади [PERSON], чим завдано Інспекції матеріальної шкоди на 12 822 грн. 50 коп. [PERSON] наказом від 04 квітня 2014 року № 20/к звільнено з посади головного спеціаліста із запобігання корупції Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області з 04 квітня 2014 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ч.1 п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками» від 29.12.1992 №14 право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. На підстав викладеного, слід стягнути з [PERSON] на користь Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області кошти в сумі 12 822 грн., оскільки [PERSON] було незаконно звільнено із займаної посади [PERSON], чим завдано матеріальної шкоди Інспекції на 12 822 грн. 50 коп. Також слід стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Outcome: approved