Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач 02.03.2021 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики у сумі 19308,80 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 12.12.2019 року між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 500,00 доларів США із строком повернення не пізніше 12.04.2020 року. На підтвердження укладення договору відповідачем по справі було видано розписку про отримання коштів від 12.12.2019 року. У встановлений договором позики строк відповідач обов`язки згідно до договору позики не виконав. У зв`язку з тим, що відповідач по справі не повернув кошти у визначений у договорі строк, добровільно сплатити суму позики відмовляється, позивач змушений звернутися до суду з дійсним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належними чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно п. 1 якого позичальник отримав від позикодавця у власність гроші в сумі 500,00 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 11785,00 грн. Передачу грошей було здійснено до підписання договору. Підтвердженням отримання позичальником позики є розписка про отримання грошових коштів, що є невід`ємною частиною договору. Умовами п. 2 договору позики від 12.12.2019 р. сторони за договором домовились про те, що договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок та повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 12.04.2020 року, при цьому повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 500,00 доларів США за середнім курсом продажу комерційних банків України на день передачі грошей. Крім того відповідно до п. 5 договору позики, при неповерненні суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 36,0 % відсотків річних від простроченої суми, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Станом на дату пред`явлення позову до суду, відповідач не повернув борг в повному розмірі позики. У відповідності до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2\~ст.1051 ЦК України\~якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст. 526 ЦК України\~регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-50цс16, договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша\~статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 року по справі №6-1967цс15 визначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Аналогічні правової висновки у справах про стягнення заборгованості за договором позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 року у справі №569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі №564/680/15-ц. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів згідно договору позики від 12.12.2019 року, а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором станом на 02.03.2021 року у відповідача з урахуванням офіційного курсу НБУ утворилася заборгованість, що становить 19308,80 грн. та складається з заборгованості за зобов`язанням в розмірі 14025,00 грн. (500,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2021 року), по 36,0 % річних згідно умов договору в розмірі 4495,68 грн. та інфляційних збитків в розмірі 788,12 грн. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved