Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач 06.09.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідача, посилаючись на таке : вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 17.02.2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Батько дитини після розірвання шлюбу проживає окремо від дитини. За цей час він життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, ніякої матеріальної допомоги їй не надавав. Батько звязку із дитиною не підтримує. 16.09.2008 року за рішенням суду з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання спільного сина в розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Через ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків з утримання, виховання дитини позивач просить позбавити його батьківських прав відносно сина. А для найбільшого захисту прав дитини та через зміни у законодавстві, що набрали чинності 08.07.2017 року, просить суд ухвалити рішення, яким змінити нижню межу стягуваних аліментів до 50 відсотків від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку. Позивач до судового засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник органу опіки та піклування до судового засідання не прибув, проте, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову судові не надав, тому, зі згоди позивачки, суд розглядає справу заочно без участі відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України, а на підставі ст. 197 ЦПК України - без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: позивач та відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 17.02.2011 року і є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження (а.с.14). Батько дитини з часу розірвання шлюбу проживає окремо від дитини. За цей час він життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, ніякої матеріальної допомоги їй не надавав, більше того, на квітень 2017 року має заборгованість по аліментах майже 70000,00 грн. До дошкільного та шкільного навчального закладу батько дитини жодного разу не зявлявся. Батько проживає у Львівській області і звязку із дитиною не підтримує. Майже з перших днів народження дитиною опікувалася лише мати, що вбачається з характеристики гімназії №3 (а.с.7). Висновком комісія з питань захисту прав дітей виконкому Первомайської міської ради Харківської області від 07.06.2017 року, через те що відповідачі вихованням, розвитком та станом здоровя дитини не цікавиться, стосунків з дитиною не підтримує, ухиляється від обовязків по вихованню та утриманню, ухвалила за доцільне в інтересах малолітнього, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.10). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, з наведених вище документів та викладеного позивачем у позовній заяві суд встановив факт ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків і не може піклуватися про свою дитину та виховувати її, тому позовні вимоги необхідно в цій частині задовольнити. Позовні вимоги стосовно збільшення розміру мінімальної межі стягуваних аліментів, на думку суду також підлягають задоволенню. Так, рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 16.09.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання спільного сина в розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини (а.с.15). Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, підстава визначення мінімальної межі розміру аліментів фактично є зміною розміру відповідно до ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж у 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно до її віку, суд вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині та стягувати аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача та держави слід стягнути по 640,00 грн. судового збору. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved