Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.06.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 27365,44 грн. Однак відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору у звязку з чим станом на 31.05.2015 року має заборгованість 32225,41 грн., яка складається з наступного: 4962,09 грн. - заборгованість за кредитом; 27263,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -243 грн., - штраф (процентна складова). За вирахуванням суми стягнутої за рішенням суду залишок заборгованості складає 5602,97 грн. яку і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.43, 44). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» та розміщення оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки поштові відправлення в м. Шахтарськ Донецької області, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не приймаються (а.с.35, 41, 45), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд встановив наступне. 13.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с.14). З заяви відповідача, яка є частиною договору, вбачається, що строк дії картки 2 роки (а.с.14). Строк дії даного договору 12 місяців з моменту підписання. Якщо в продовж цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг). Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, 13.06.2006 року видав платіжну карту №5457 0829 0834 2517 та відкрив картрахунок №SAMDN34000007693965 (а.с.13, 14). Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області №249/5160/13-ц від 15.11.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в сумі 27365 грн. (яка складається з наступного: 4962,09 грн. - заборгованість за кредитом; 20624,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1279,31 грн. - штраф (процентна складова)), а також судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 26.11.2013 року. (а.с.11-12). Тобто мало місце стягнення всієї кредитної заборгованості, строк договору закінчився, та між сторонами існують лише невиконані зобовязальні правовідносини. Отже в судовому засіданні встановлено, що 5602,97 грн., які позивач просить стягнути з відповідача є заборгованістю по процентам за користування кредитом та штрафи нараховані позивачем після набрання рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області №249/5160/13-ц від 15.11.2013 року законної сили. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязки першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення або невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події(ч. 1 ст. 530 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року №6-116цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року №6-2313св15. Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, з часу ухвалення судового рішення правовідносини між сторонами не припинились, що не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, однак позбавляє кредитора права нараховувати відсотки та інші штрафні санкції передбачені умовами договору строк якого закінчився. Враховуючи вищевикладене у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed