Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач 02.09.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що 10.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобовязань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16.07.2015 року, за розрахунками банку, склала 22292,33 грн, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» існуючу заборгованість по кредитному договору в розмірі 22292,33 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач до суду не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява з невизнанням позовних вимог позивача, поскільки він вважає, що його ввели в оману працівники банку, що ніякого кредиту в ПАТ КБ ПриватБанк він не брав. В своїй заяві відповідач просив суд розглядати справу в його відсутності. Справа у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України розглянута у відсутність представника позивача і відповідача, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов, незважаючи на невизнання відповідачем заявлених до нього вимог, підлягає задоволенню. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 10.01.2014 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином. Відповідач, отримавши 10.01.2014 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконував своїх зобовязань щодо погашення кредиту та відсотків по ньому, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла загальна заборгованість за кредитним договором,яка станом на 16.07.2015 року, за підрахунками банку, склала 22292,33 гривень, в тому числі: 7388,20 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11816,40 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1550,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1037,73 грн. штрафу ( процентна складова). Аналізуючи досліджені в суді обставини, вбачається, що між сторонами дійсно укладався кредитний договір, відповідачеві видавалася картка на обслуговування кредиту, відкривався картковий рахунок. Як вбачається з відповіді представника ПАТ КБ ПриватБанк від 09.11.2015 р. за вих. №30.1.0.0/2-20151102/5220, згідно до Постанови НБУ від 17.12.2003 року Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, активізація карти здійснюється тільки за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації, відповідно, карта відповідача не могла бути активована без його згоди чи відома. Відповідно до Постанови НБУ від 19.05.2005 р. Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, код авторизації це код, який формується і надається емітентом або юридичною особою, що діє за його дорученням,- членом або учасником платіжної системи за результатом позитивної авторизації, що забезпечує гарантію видачі платіжної картки належному клієнту, запобігає шахрайським операціям з картою. В заяві Про надання банківських послуг в ПриватБанку від 10.01.2014 року, відповідачем вказано його контактний номер мобільного телефону, за допомогою якого здійснювалася авторизація його кредитної карти і його смс-інформування. Окрім того, доказом того, що відповідач укладав угоду в ПАТ КБ ПриватБанк про отримання кредиту, є фото відповідача з кредитною картою в руках, виданою за вищевказаним кредитним договором б/н та довідка про рух грошових коштів відповідача, в якій відображено зміну та встановлення кредитного ліміту. Той факт, що відповідач [PERSON] не визнає позову з посиланням на те, що фактично кредит він в банку не брав, а цими кредитними грошима заволоділи шахрайським способом інші особи, по яким проводиться кримінальне розслідування, не може бути достатньою правовою підставою для відмови в позові, поскільки ці твердження відповідача спростовуються дослідженими в суді доказами, з яких вбачається зворотнє, а саме те, що кредитний договір укладався з банком відповідачем [PERSON] При доведеності вини інших осіб, на яких посилається відповідач, у шахрайському заволодінні цими кредитними коштами, отриманими відповідачем, відповідач [PERSON] має право на звернення до суду з регресним позовом до цих осіб, вина яких повинна бути доведена судовим рішенням в іншій справі. Враховуючи все вищевикладене, а також те, що в суді знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] укладалася угода з ПАТ КБ ПриватБанк стосовно отримання кредитної картки, беручи до уваги порушення відповідачем умов цього кредитного договору, ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, одностороннє не виконання відповідачем належним чином своїх зобовязань по цьому кредитному договору, порушення умов його виконання, тому, незважаючи на невизнання [PERSON] взятих на себе зобовязань, у відповідності до цього кредитного договору, ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, суд приходить до висновку, що він повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу 22292,33 гривень загальної заборгованості за кредитом, яка і підлягає стягненню з нього на користь позивача, в тому числі: 7388,20 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11816,40 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1550,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1037,73 грн. штрафу ( процентна складова). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 гривень судових витрат.

Outcome: approved