Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.06.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з цим, станом на 30.09.2015 року, відповідач має заборгованість у сумі 18177,41 гривень, з яких: 3003,03 гривні заборгованість за кредитом; 11232,60 гривні заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2600,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 841,78 гривня штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 18177 гривень 41 копійка та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги не визнав. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі у їх сукупності, суд вважає наступне. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від божника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 11.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами вказаного кредитного договору визначено права та обов'язки сторін, порядок та строки погашення кредиту й сплати інших платежів, відповідальність сторін. Відповідач ознайомлений з договором, графіком погашення кредиту та погодився з їхніми умовами, про що свідчить його підпис на анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, визначений у зобовязанні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договром № б/н від 11.06.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 30.09.2015 року, останній платіж відповідачем був сплачений 29.03.2013 року у сумі 100 гривень. Далі, а саме з 01.04.2013 року, відповідач почав порушувати свої зобовязання за договром щодо сплати щомісячних платежів, погоджених у графіку погашення кредиту. Тобто, відповідач договір належним чином не виконував, в результаті чого у нього виник борг, який станом на 30.09.2015 року складає 18177,41 гривень, з яких: 3003,03 гривні заборгованість за кредитом; 11232,60 гривні заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2600,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 841,78 гривня штраф (процентна складова). Дану заборгованість і просив позивач стягнути з відповідача. [PERSON] не заперечує, що отримував від ПАТ КБ «ПриватБанк» картку, по якій він сплачував кошти, проте не визнає, що укладав з банком договір кредиту, посилаючись на відсутність у матеріалах справи самого договору кредиту та, на його думку, належних доказів його заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з доданих до позову документів, у справі мається анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тобто, у даному випадку, сторонами був укладений договір приєднання, який, у даному випадку має певну стандартну форму анкети-заяви. Також, відповідач посилається на те, що, оскільки останній платіж по картці він сплачував восени 2012 року, то відповідач пропустив строки давності подачі даного позову до суду. Проте, беручи до уваги останній платіж, сплачений відповідачем 29.03.2013 року та дату подачі даного позову до суду (18.11.2015 року), а також загальний термін позовної давності звернення до суду, котрий повинен застосовуватися до відносин даного виду, передбачений ст. 257 ЦК Укарїни, який складає три роки, суд вважає, що позивач строк позовної давності для зверення до суду за захистом своїх прав не пропустив. Враховуючи все вище наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду доказів, які б спростували пояснення представника позивача та надані для дослідження судом письмові докази, тому вважає, що даний позов є обґрунтованим та підтвердженим належним чином доказами, а відтак підлягає до задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1218 гривень 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved