Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Перший заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду із заявою в інтересах держави в особі Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області (далі - Рада), в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , на ім`я якого був виданий державний акт серії ЯБ № 210271 від 13.09.2005 року на право власності на земельну ділянку, що розташована на території Ради. [PERSON] на час смерті проживав один у с. Рубіжне Вовчанського району Харківської області. Спадкова справа не заводилась. Внаслідок невиконання Радою свого обов`язку щодо подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою, земельна ділянка площею 4,8224 га не перейшла у власність територіальної громади. Після уточнення заявлених вимог, просив визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , а саме: земельну ділянку за державним актом серії ЯБ № 210271 від 13.09.2005 року, площею 4,8224 га відумерлою та передати її територіальній громаді за місцезнаходження нерухомого майна - Раді. Ухвалою суду від 07.02.2019 року відкрито окреме провадження у справі. Ухвалою суду від 05.03.2019 року підготовче провадження по справі закрито. Ухвалою суду від 16.05.2019 року до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Трайгон Фармінг Харків» (далі - ТОВ «ТФХ»). Прокурор під час судового розгляду заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник Ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належними чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи під час судового розгляду не заперечував проти заявлених вимог, вважаючи за доцільне їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення прокурора та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 210271, який виданий 13.09.2005 року на підставі розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 14.12.2004 року № 444, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 4,8224 га (кадастрові номери 6321687200:01:002:0071, 6321687200:01:002:0070), яка розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01056900116 (а.с. 11). [PERSON] на час смерті був зареєстрований та проживав у с. Рубіжне Вовчанського району Харківської області (а.с. 11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 14.12.2018 року, спадкова справа, після смерті [PERSON] не заводилась. Відомості щодо свідоцтв про право на спадщину [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 10). Таким чином після смерті [PERSON] на території Ради залишилося не прийняте у спадщину його майно, а саме: земельна ділянка площею 4,8224 га. Тобто з часу смерті останнього і по даний час спадщина померлого ніким не прийнята. Відповідно до інформації Ради, [PERSON] останні п`ять років проживав один, відомості щодо його спадкоємців відсутні (а.с. 13). За таких обставин, спадщину після померлого [PERSON] не прийнято ні на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а у відповідності до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а у відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст. 1283 цього Кодексу. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною 3 ст.1277 ЦК України передбачено, що спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Тобто, на підставі цієї норми закону територіальна громада виступає як правонаступник в порядку відумерлості, до якої переходить відумерле майно у власність, щодо якого не виявилося спадкоємців. Згідно ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Статтею 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Прокурор на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звертається до суду на захист інтересів держави в особі Рубіжненської сільської ради, яка відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» набуває і реалізує право власності на землю територіальної громади та здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності загалом. Аналогічна правова позиція щодо звернення прокурора до суду з позовом у разі бездіяльності уповноваженого органу викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 903/129/18 від 15.10.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст. 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України від 28.09.2016 року у справі № 370/1173/14-ц. Таким чином, враховуючи, що спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено, до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися і спадкова справа не заведена, після смерті [PERSON] минуло вже більше 7 років, суд приходить до переконання про обґрунтованість заяви про визнання спадщини відумерлою. Щодо перебування земельної ділянки в оренді, суд зазначає наступне. Згідно даних договору оренди землі від 23.09.2006 року, [PERSON] за життя передав належну йому, згідно державного акту серії ЯБ № 210271 земельну ділянку, площею 4,8224 га ТОВ «ТФХ» строком на 25 років (а.с. 29-31). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Як зазначено у ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що смерть орендодавця [PERSON] не є підставою для припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов. Усі права та обов`язки орендодавця, після визнання спадщини відумерлою, переходять до територіальної громади, а тому у випадку задоволення вимог прокурора, права заінтересованої особи ТОВ «ТФХ», щодо оренди земельної ділянки, порушені не будуть. На підставі наведеного, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заявлені першим заступником керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області вимоги підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: approved