Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач 03.12.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 4926746,94 грн., що виникла за кредитним договором №K5ОSGA00000091 укладеним 13.11.2007 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.11.2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір №K5ОSGA00000091, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 317079,40 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, обов'язкової єдино разової комісії у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 договору. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші винагороди згідно умов. В порушення умов договору, позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 19.09.2014 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі 366846,38 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 248484,69 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 24563,13 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 5123,79 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 71188,17 доларів США, а також штрафи відповідно до договору 18,62 доларів США (фіксована частина), 17467,99 доларів США (процентна складова). Відповідач повідомлявся про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед позивачем, однак кошти позичальником повернуті не були. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило банк звернутися до суду за захистом свого порушеного права. 14 серпня 2015 року представником позивача збільшено розмір позовних вимог станом на 12.08.2015 року, та уточнено його в частині нарахування штрафу з іноземної валюти в гривневому еквіваленті (а.с. 43-44). У судовому засіданні 10.11.2015 представник позивача Петренко С.В. позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Відповідач до суду всьоме не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 26, 31, 36, 37, 40, 62, 66), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 13.11.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №K5ОSGA00000091, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 317079,40 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, обов'язкової єдино разової комісії у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 договору (а.с. 8-10). Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав позичальнику кредит (а.с. 11). Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12.08.2015 року існує у розмірі 431761,37 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 248483,43 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 49753,62 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 11386,20 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 2149130,12 грн., а також штрафи відповідно до договору: 397,91 грн. (фіксована частина), 439349,68 грн. (процентна складова). (а.с. 53-59 - розрахунок заборгованості). Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про оплату заборгованості та попереджав про наслідки невиконання умов зазначеного договору, однак відповідачем кошти не були повернуті. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3654,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 11.11.2014 року (а.с. 20). На підставі викладеного та

Outcome: approved