Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» (яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, стягнення пені та звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи позов тим, що 30.04.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №11342266000 (далі Договір), про надання кредиту в розмірі 31000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 27.04.2018 року. Відповідно до умов договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, згідно з графіком погашення кредиту, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. Договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 09.02.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору, відповідно до якої сторони домовилися, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника [PERSON], між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON], 30.04.2008 року укладено договір іпотеки б/н, реєстровий номер №2047, відповідно до умов якого [PERSON], передала в заставу нерухоме майно (предмет іпотеки): трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.4 Договору іпотеки, у разі порушення Позичальником та/або Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, Банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом (згідно графіку) належним чином не виконує, тому станом на 23.06.2014 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 14655,73 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ, станом на 23.06.2014 року, становить 174084,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом становить 14463,79 доларів США, що еквівалентно 171804,83 грн.; заборгованість по процентам - 191,94 доларів США, що еквівалентно 2279,92 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 162,74 доларів США, що еквівалентно 1933,04 грн. Звернення до відповідачів з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості, яка виникла, не принесли жодного результату, тому позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів із вказаним цивільним позовом. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом. Представник позивача Марусевич М.С., в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, незважаючи на те, що про день, час та місце розгляду справи їх судом було тричі повідомлено, завчасно та належним чином у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Детально проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.04.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем [PERSON] укладено договір №11342266000, про надання кредиту в розмірі 31000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 27.04.2018 року. Відповідно до умов договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, згідно з графіком погашення кредиту, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти (а.с. 7-16). 09.02.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON], укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору, відповідно до якої сторони домовилися, що погашення нарахованих процентів відбуватиметься з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, а також викладено Додаток №1 до Договору в новій редакції (а.с. 17-21). Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника [PERSON], між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач по справі) та відповідачем [PERSON], 30.04.2008 року укладено договір іпотеки б/н, реєстровий номер №2047, відповідно до умов якого [PERSON], передала в заставу нерухоме майно (предмет іпотеки): трикімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с. 22-24). Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло №4268, від 09.09.2004 року. (а.с. 25-26). Відповідно до п.4 Договору іпотеки, у разі порушення Позичальником та/або Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, Банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України. Взятих за договором обов'язків відповідач [PERSON], належним чином не виконує, що призвело до утворення у нього перед позивачем заборгованості в розмірі 176017,79 грн. (а.с. 31 - 43). Позивачем відповідачам надсилались вимоги про необхідність погашення кредитної заборгованості, які ними залишилась без реагування (а.с. 44-49). Таким чином, відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Однак, як встановлено судом, під час розгляду справи, а саме 05 грудня 2014 року відповідачем [PERSON], згідно квитанції № 8 від 05 грудня 2014 року здійснено часткове погашення кредитної заборгованості у розмірі 1529, 67 грн., що відповідно має бути враховано судом при розгляді справи, та зокрема при визначенні реального розміру заборгованості. Враховуючи наведене, підлягає солідарному стягненню з відповідачів заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі - 174488, 12 грн. (з урахуванням сплаченої суми під час розгляду справи) Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема: 1) шляхом проведення публічних торгів або 2) із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», № 1304-VII від 03.06.2014 року, передбачено, що протягом дії цього Закону: - не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку Проте даним Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних відносин, в тому числі і тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на предмети забезпечення, тобто за своїм змістом Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться, отже чинність на час вирішення спору даного Закону сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як встановлено судом, предмет іпотеки: трикімнатна квартира [ADDRESS] є зареєстрованим місцем проживання відповідачів. (а.с. 67,68). Враховуючи те, що на час ухвалення рішення продовжує діяти Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», враховуючи також те, що заборони встановлені цим законом носять тимчасовий характер, суд вважає, що виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 217 ЦПК України необхідно відстрочити на період дії мораторію, встановленого зазначеним Законом. На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (а.с. 58-63). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1760,17 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно.

Outcome: approved