Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 01.10.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], стягнувши такі аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 12.11.10 р. було укладено шлюб. За час їх шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] р. н.. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.09.12 р. шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач зобов»язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання вказаної вище дитини у розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 28.08.12 р. і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що рівень матеріальних потреб дитини змінився, її доход не є достатнім для забезпечення повноцінного утримання дитини. Відповідач не працює, однак, має несталий доход. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 06.11.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За станом на 29.11.18 р. відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.02.11 р., сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] р. н.. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 13.09.13 р. у цивільній справі № 0306/5 552/12 провадження № 2/0306/1 349/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 24.09.12 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 12.11.12 р., було розірвано у судовому порядку. Відповідно до копії постанови держвиконавця ДВС Ковельського МРУЮ про відкриття виконачого провадження від 13.08.13 р., таке відкрито по виконанню виконавчого листа № 0306/5 556/12, виданого 01.10.2012 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання вказаної вище дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 28.08.12 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним вище доказом стверджується та обставина, що за судовим рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання вказаної вище дитини сторін у розмірі, зазначеному позивачем у позовній заяві. Відповідно до довідки № 1 від 03.09.18 р. про доходи позивача, виданої ФОП [PERSON], позивач працює та має сталий доход. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище неповнолітню дитину; що позивач на даний час має сталий доход. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Відповідно до довідки № 517 від 12.09.18 р. про склад сім»ї позивача, виданої КП «Екокомунсервіс», у складі сім»ї позивача немає спільної неповнолітньої дитини сторін. Однак, суд враховує, що відповідачем не надано суду даних про те, що у встановленому законом порядку у зв»язку з тим, що дитина не проживає з матір»ю, остання втратила право на отримання аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Будь - яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров»я, погіршення свого майнового стану чи покращення майнового стану відповідача, позивач суду не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений на даний час законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial