Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

ПАТ «Укртелеком» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності. Свої вимоги мотивує тим, що 22 січня 2018 року позивач та ПП «ВІСМУТ-АВЕ» уклали договір оренди комерційної нерухомості № 59Е000 -70/ 18 , згідно умов якого у строкове платне користування передана комерційна нерухомість по [ADDRESS] на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі, загальною площею 89,9 кв. м, у тому числі з поверховим планом приміщення № [ADDRESS] площею 8,5 кв м, № [ADDRESS] площею 13,8 кв. м, № [ADDRESS] площею 11,8 кв. м, № [ADDRESS] площею 1,6 кв. м, № [ADDRESS] площею 28,2 кв. м, № [ADDRESS] площею 26,0 кв. м, що належать ПАТ «Укрателеком» на праві власності. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року договір оренди комерційної нерухомості №59Е000-70/18 розірваний. 15 березня 2019 року комісією Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» під час огляду належних позивачу приміщень було виявлено, що [PERSON] та [PERSON] без належних правових підстав використовують належне ПАТ «Укртелеком» майно, а саме нежитлові приміщення, розташовані на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS] . За даних обставин ПАТ «Укртелеком» подало заяву до Вінницького ВП ГУНП У Вінницькій області про вчинення кримінального правопорушення, яка внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, однак керівником органу досудового розслідування не встановлено ознак кримінального правопорушення. За таких обставин позивач вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без відповідних правових підстав використовують належні ПАТ «Укртелеком» майно нежитлові приміщення на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі по [ADDRESS] , за відсутності згоди останнього на використання такого майна відповідачами, що є перешкодою для нього здійснювати володіння та користування даним майном на власний розсуд. Відтак позивач, посилаючись на норми статей 321, 391 ЦК України, просить усунути перешкоди ПАТ «Укртелеком» у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з комерційної нерухомості (офісу) загальною площею 89,9 кв. м, приміщення № [ADDRESS] площею 8,5 кв. м, № [ADDRESS] площею 13,8 кв. м, № [ADDRESS] площею 11,8 кв. м, № [ADDRESS] площею 1,6 кв. м, № [ADDRESS] площею 28,2 кв. м, № [ADDRESS] площею 26,0 кв. м, що знаходиться на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористалися. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Федчишену С. А., цивільну справу передано на авторозподіл. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2020 року дана цивільна справа прийнята до провадження новим складом суду та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалами Вінницького міського суду від 26 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову; відмовлено в задоволенні заяв про колегіальний розгляд справи та клопотань про фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу, виклику свідків. Ухвалою суду від 26 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді. У судовому засіданні представники позивача ПАТ «Укртелеком» Пономаренко Д. Ю., Ковальова Н. С. позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, пояснивши суду, що у 2017 році були поселені до двох кімнат спірних приміщень працівниками поліції, так як є потерпілими у кримінальному правопорушенні внаслідок вчинення щодо них шахрайських дій. Нежитлові приміщення були у аварійному стані, ними ж вони відремонтовані до придатного для життя стану, застраховані та використовується як єдине житло. Ними сплачувалася плата [PERSON] , який з кінця 2018 року не з`являється у цих приміщеннях. У судове засідання ані відповідач [PERSON] , ані його представник адвокат Полігас В.М. не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в порядку, визначеному чинним законодавством. Причини неявки у судове засідання не повідомили, жодних заяв від них не надходило. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 22 січня 2018 року ПАТ «Укртелеком» в особі Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» та Приватним підприємством «ВІСМУТ-АВЕ» укладений договір оренди комерційної нерухомості № 59Е000-70/18, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комерційну нерухомість, розташовану в м. Вінниці на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі [ADDRESS] , загальною площею 89,9 кв.м, в тому числі з поверховим планом (додаток 3) приміщення № [ADDRESS] площею 8,5 кв.м, № [ADDRESS] площею 13,8 кв.м, № [ADDRESS] площею 11,8 кв.м, № [ADDRESS] площею 1,6 кв.м, № [ADDRESS] площею 28,2 кв.м, № [ADDRESS] площею 26,0 кв.м для розміщення офісу. За актом приймання - передачі б/н від 22 січня 018 року позивач передав, а відповідач прийняв відповідно до умов Договору комерційні приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 89,9 кв. м. згідно з поверховим планом, в тому числі: приміщення № [ADDRESS] площею 8,5 кв.м.; приміщення № [ADDRESS] площею 13,8 кв.м., приміщення № [ADDRESS] площею 11,8 кв.м., приміщення № [ADDRESS] площею 1,6 кв.м., приміщення № [ADDRESS] площею 28, 2 кв.м., приміщення № [ADDRESS] площею 26,0 кв.м. Вказані приміщення належать ПАТ «Укртелеком» на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 29 грудня 2004 року №318, виданим на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 23 грудня 2004 року №2698, Реєстраційним посвідченням на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 березня 2017 року, індексний номер 82832862 (згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34465772, 24 серпня 2011 року (відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34336506 від 20 березня 2017 року). Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року у справі №902/288/19 позов ПАТ «Укртелеком» задоволений частково, розірвано договір оренди комерційної нерухомості №59Е000-70/18 від 22 січня 2018 року, укладений між ПАТ «Укртелеком» в особі Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» та ПП «ВІСМУТ-АВЕ». Стягнуто з ПП «ВІСМУТ-АВЕ» на користь ПАТ «Укртелеком» 40269,14 грн - основного боргу, 3518,02 грн - пені, 297,01 грн - 3 % річних, 2111,88 грн - інфляційних втрат та 3842, 00 грн витрат на сплату судового збору. У задоволенні позову в частині позовних вимог щодо виселення ПП «ВІСМУТ-АВЕ» відмовлено, посилаючись на те, що дана вимога є неналежним способом захисту порушеного права, що не випливає з договірних відносин. 15 березня 2019 року ПАТ «Укртелеком» в особі Вінницької філії звернулося до ГУ Національної поліції у Вінницькій області із заявою, вказавши, що 15 березня 2019 року під час огляду приміщень працівниками Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» було встановлено, що двома невідомими особами захоплено одну з кімнат, що знаходиться на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі [ADDRESS] , належну на праві приватної власності ПАТ «Укртелеком». На запитання про підстави знаходження в приміщенні, особи зазначили, що проживають на підставі договору суборенди, на вимогу залишити приміщення - відмовили. У поданій заяві просили встановити осіб, що здійснили захоплення приміщення ПАТ «Укрателеком» та вжити заходів для захисту прав товариства. Листом від 12 квітня 2019 року Вінницьким ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області позивача повідомлено, що при розгляді матеріалів, опитавши братів [PERSON] , останні повідомили, що заключили договір між ПАТ «Укрателеком» та фірмою ПП «ВІСМУТ-АВЕ» та виконують всі свої зобов`язання згідно договору, роз`яснено про вирішення спірних питань в судовому порядку. 24 квітня 2019 року Вінницькою філією ПАТ «Укртелеком» подано заяву до ВП ГУНП у Вінницькій області про вчинення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, яка внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019020010000885 за ст. 356 КК України. 26 квітня 2019 року ПАТ «Укртелеком» звернулось із заявою до Управління Держпраці у Вінницькій області про здійснення інспекційного виїзду з питань оформлення трудових відносин ПП «ВІСМУТ-АВЕ» з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також щодо трудових відносин вказаних осіб із ТОВ «Вінбуд». Крім того, судом установлено, згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07 жовтня 2019 року №59718, наданої на запит Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно відповідей на запити (вх. 08 жовтня 2019 року) стосовно доступу до персональних даних [PERSON] та [PERSON] , Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради повідомлено, що інформація про зазначених фізичних осіб в реєстрі територіальної громади міста відсутня. Відповідно до приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з приписами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як унормовано статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України). Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо). Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. При цьому, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об`єктивно порушували права власника і були протиправними. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для пред`явлення негаторного позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами. Як установлено судом нежитлові приміщення, належні на праві приватної власності ПАТ «Укртелеком», а саме приміщення [ADDRESS] площею 8,5 кв. м , та приміщення [ADDRESS], площею 13,8 кв.м, що розташовані на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі [ADDRESS] , займають відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина визнається ними. За їх твердженням ці приміщення вони займають на законних підставах (вселенні працівниками поліції в грудні 2017 року, сплачують за дане приміщення ПП «ВІСМУТ-АВЕ» та вказують про відсутність іншого місця для проживання, оскільки є потерпілими внаслідок шахрайських дій інших осіб). Однак законність перебування відповідачів в цих приміщеннях судом не встановлено. Матеріали справи не містять жодних доказів про існування будь-яких договірних відносин між сторонами чи то з оренди спірних нежитлових приміщень, чи будь-яких інших правових підстав їх використання для проживання. Не знайшли свого підтвердження і обставини наявності договірних відносин із ПП «ВІСМУТ-АВЕ» щодо спірних нежитлових приміщень третього поверху адміністративної будівлі по [ADDRESS] . Також суду не надано жодних доказів, які б підтверджували доводи відповідачів стосовно їх перебування у трудових відносинах з ПП «ВІСМУТ-АВЕ», якому ПАТ «Укртелеком» було надано в платне строкове користування нежитлове приміщення для розміщення офісу. Відсутність же іншого місця проживання відповідачів не свідчить про законність зайняття спірних приміщень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] займаються нежитлові приміщення № [ADDRESS] , площею 8,5 кв.м, та приміщення № [ADDRESS] , площею 13,8 кв.м, що розташовані на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі [ADDRESS] , й на момент розгляду справи, доказів зворотного суду не надано. Позивач позбавлений можливості користуватися та розпорядитися цими приміщеннями. Отже, з огляду на вищевикладене, в судовому засіданні достовірно встановлено факт вчинення зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] перешкоди позивачу як власнику володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю - приміщенням [ADDRESS] . Щодо ж до інших нежитлових приміщень третього поверху адміністративної будівлі по [ADDRESS] , щодо яких позивачем заявлені вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , то судом не встановлено факту зайняття їх відповідачами, матеріали справи будь-яких доказів щодо цього не містять. Щодо обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав як власника шляхом виселення даних осіб із нежитлового приміщення слід зазначити наступне. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК). До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зміст зазначених у ст. 15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема і в створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК), що має місце в справі яка розглядається. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем ПАТ «Укртелеком», суд зважає на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Усуваючи позивачу перешкоди у користуванні власністю без вирішення питання про виселення особи із приміщення, утруднить виконання судового рішення, та не призведе до відновлення права власності (володіти користуватись, розпоряджатись) ПАТ «Укртелеком» на належні йому приміщення [ADDRESS] площею 8,5 кв .м., та приміщення № [ADDRESS] площею 13,8 кв.м., розташовані на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі [ADDRESS] . За положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконання судового рішення про усунення перешкод у користуванні, звільнення приміщення можливо лише шляхом виселення. Зокрема за положеннями ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Усунення перешкод позивачу у користуванні власністю без вирішення позовних вимог про виселення не призведе до звільнення відповідачами [PERSON] та [PERSON] займаних ними спірних приміщень та, відповідно, не відновить порушене право власності ПАТ «Укртелеком». Стосовно вимоги позивача про усунення перешкод ПАТ «Укртелеком» у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON] з належного позивачу нежитлового приміщення, суд зазначає про відсутність підстав для її задоволення з огляду на відсутність доказів, що свідчили б про знаходження відповідача [PERSON] у спірному приміщенні, користування ним чи розпорядженням у будь-який спосіб. До того ж судом установлено, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07 жовтня 2019 року №59718, наданої на запит Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню, шляхом ухвалення судом рішення про усунення перешкод ПАТ «Укртелеком» у здійсненні права власності (користування та розпорядження майном) шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з приміщення № [ADDRESS] , площею 8,5 кв.м, та приміщення № [ADDRESS] , площею 13,8 кв.м, що знаходяться на третьому поверсі триповерхової адміністративної будівлі за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укртелеком» по 320,17 грн судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial