Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивує тим, що 25.07.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (змінило найменування на ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11021739000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 39050 швейцарських франків строком до 25.07.2016 р., згідно з графіком погашення кредиту, зі сплатою 9.5 % річних Всупереч умов кредитного договору [PERSON] з червня 2012 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання, у звязку з чим станом на 25.02.2014 р. його заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 19427.52 швейцарських франків, що еквівалентно 197525.82 грн., та заборгованість по сплаті пені в розмірі 893.88 швейцарських франків, що еквівалентно 9088.36 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банком, позивачем на підставі договору іпотеки № 11021739000 від 25.07.2006 р. прийнято від іпотекодавців [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в заставу нерухоме майно предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є спільною власністю іпотекодавців. Під час розгляду справи представник позивача у відповідності до ст. 31 ЦПК України збільшив позовні вимоги, на підставі яких просить: в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 11021739000 від 25.07..2006 р. (реєстровий № 3467), а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67.6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що є власністю: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва на право власності № 160 видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 26.09.2001 р. та зареєстрованого в реєстрі прав власності на обєкти нерухомого майна за реєстраційним номером 7653585, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11021739000 від 25.07.2006 р. в розмірі 25834.11 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 06.07.2016 р. становить 660174.64 грн., з яких: 16270.18 швейцарських франків кредитна заборгованість; 6563.93 швейцарських франків заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 249974.96 грн.; встановити спосіб реалізації нерухомого майна предмету іпотеки за договором іпотеки № 11021739000 від 25.07.2006 р., що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою вартістю 305666 грн., визначену на підставі договору іпотеки; стягнути з відповідачів на користь АТ «УкрСиббанк» судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог обставини і просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11021739000 від 25 липня 2006 року, за яким банк надав останньому кредит\~в сумі 39050 швейцарських франків з строком повернення не пізніше 25 липня 2016 року та сплатою 9.5 % річних. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 11021739000 від 25 липня 2006 року\~між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 11021739000 від 25 липня 2006 року. За умовами укладеного договору іпотеки, іпотекодавці [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 67.6 кв.м., житловою площею 39.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і є власністю іпотекодавців на підставі свідоцтва на право власності № 160 видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 26.09.2001 р. 18 грудня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінило найменування на ПАТ «УкрСиббанк». У відповідності до ст.ст.\~526,\~611 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання, що виникають з умов договору, належним чином не виконував, внаслідок чого заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 11021739000 від 25 липня 2006 року згідно розрахунку позивача станом на 06 липня 2016 року становить 25834.11 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 06.07.2016 р. еквівалентно 660174.64 грн., з яких: 16270.18 швейцарських франків, що еквівалентно 415774.35 грн. заборгованість за кредитом; 6563.93 швейцарських франків, що еквівалентно 244400.29 грн. заборгованість за відсотками, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 249974.96 грн. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. З врахуванням неналежного виконання обовязку щодо повернення кредитних коштів, у банка виникло право на дострокове повернення кредитних коштів. Відповідно до п. 1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~ст. 12 цього Закону. Згідно з п. 3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суд, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 1\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. З врахуванням наведеного ПАТ «УкрСиббанк» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1239 цс16, у розумінні норми\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою\~статті 38 цього Закону. Частиною 6\~ст. 38 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до умов договору іпотеки № 11021739000, сторони домовилися про вартість предмета іпотеки на рівні 305666 грн. За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», від 03 червня 2014 року, згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. За змістом ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобовязання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Відтак мораторій, установлений Законом України «Про мораторій, на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-57цс15, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. З матеріалів справи вбачається, що площа квартири, яку було передано в іпотеку складає 67.6 кв.м., в квартирі зареєстровані та постійно проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а будь-які дані про наявність у відповідачів іншого житлового нерухомого майна матеріали справи не містять, за таких обставин суд вважає, що підлягає застосуванню положення\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Позивачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що квартира, яка є предметом іпотеки, не підпадає під дію\~\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відтак, рішення суду не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 13652.24 грн. слід розділити між відповідачами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved