Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовною заявою про повернення відповідачами кредитних коштів, а також іншої заборгованості, що утворилася у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 014/1093/82/72616 від 28 серпня 2008 року . Посилаючись на ті обставини, що банк свої зобов'язання перед [PERSON] виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти, визначені умовами договору в повному обсязі, позичальник в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не повертає і має заборгованість як по кредиту, так і по відсотках, і станом на 12.02.2015 року має заборгованість в загальній сумі 3670,33 долари США, що у гривневому еквіваленті станом на день подачі позову до суду становить 984628,87 грн., з яких: 15365,20 доларів США заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість 997,92 долари США, заборгованість по процентах - 4880,33 долари США, пеня за прострочення кредиту та процентів - 16494,80 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідачів, як і понесені витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню з таких підстав: Згідно умов кредитного договору № 014/1093/82/72616 від 28 серпня 2008 року (а.с.6-12) та додаткових угод №1, №2, №3 до вказаного договору (а.с. 15-26) вбачається, що [PERSON] є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», який згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів №Зб-45 від 14 жовтня 2009 року змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». За даним договором банк надає позичальнику кредит в сумі 65700 доларів США для власних потреб та встановлює розмір відсотків за користування кредитом - 14,35 % річних, комісією за надання кредиту в розмірі 1314 доларів США та кінцевим терміном погашення 28 серпня 2028 року. Належне виконання вказаного договору забезпечено договором поруки №20621/1093/353348 від 28 серпня 2008 року, згідно якого [PERSON] взяла на себе всі зобов'язання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями вказаного кредитного договору ( а.с.13-14). Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не здійснюючи погашення даного кредиту, у зв'язку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки. Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов'язується достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а відповідно до ст.1050 ЦК України, де визначено, що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Відповідно до умов підписаного сторонами договору банк, зважаючи на ті обставини, що позичальник частково проводив погашення кредиту, має всі правові підстави для стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку. Станом на день постановлення рішення суду відповідач має заборгованості по простроченому тілу кредиту, по відсоткам та комісії, які відповідач в добровільному порядку не сплачує, а тому банк правомірно ставить питання про стягнення їх разом із тілом кредиту з відповідача, розмір яких згідно розрахунку позивача станом на 12 лютого 2015 року становить 36740,33 долари США. Однак суд вважає за необхідне зазначити, що станом на день постановлення рішення суду, курс долара по відношенню до гривни становить 21,552936 грн. за 1 долар, а тому у гривневому еквіваленті визначена позивачем сума заборгованості становить 791861 грн.98 коп. Зважаючи на вимоги ЦК України та умови договору суд вважає, що визначена позивачем заборгованість підлягає до стягнення у повному обсязі в солідарному порядку, із позичальника та поручителя, оскільки дані наслідки передбачає і ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача також понесені ним витрати по сплаті судового збору, по 1827 грн. з кожного відповідача. На підставі наведеного та ст.ст. 526-527, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved