Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому проситься стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ZRRWGК00003853 від 31.05.2007 року, яка утворилась станом на 05.08.2015 року, в розмірі 2333,56 долара США, що складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 2162,11 долара США, в тому числі прострочений кредит в розмірі 284,09 долара США, - заборгованості з відсотків в розмірі 34,76 долара США, в тому числі прострочені відсотки в розмірі 24,87 долара США, - заборгованості з комісії в розмірі 14 доларів США, - заборгованості з мені в розмірі 0,60 долара США, - фіксованої частини штрафу в розмірі 11,52 долара США, - відсоткової частини штрафу в розмірі 110,57 долара США. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він надав відповідачу кредит в розмірі 7000 доларів США, а відповідач зобов?язувався його погашати та сплачувати кошти за його використання. Однак відповідач не виконав свої зобов?язання та прострочив сплату кредиту, відсотків за його використання і комісії. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За таких обставин просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що до дня подачі позову він погасив заборгованість, яка виникла станом на 05.08.2015 року, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Також пояснив, що прострочка сплати кредиту виникла у зв?язку з тим, що банк без його погодження збільшив розмір відсотків за користування кредитом та склав новий графік його погашення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке в подальшому було перейменоване на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 17-20), та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZRRWGК00003853 (а.с. 10-14). За умовами цього договору (розділ 7 договору) банк надав відповідачу кредит на придбання нерухомості в розмірі 7000 доларів США. Кредит наданий відповідачу строком на 10 років з 31.05.2007 року по 30.05.2017 року із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця. Також згідно умов договору відповідач сплатив одноразову винагороду за надання фінансового інструменту (комісію) в розмірі 0,5% від суми виданого кредиту. Погашення заборгованості по кредиту повинно було здійснюватись шляхом щомісячної сплати коштів згідно затвердженого графіку в період з 20 по 25 число кожного місяця. Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до цих положень в пункті 7.4. кредитного договору зазначено, що при порушенні зобов?язань по погашенню кредиту відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 2,25% на місяць, які розраховуються від суми непогашеної в строк заборгованості по кредиту, а пункт 2.3. кредитного договору надає позивачу право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за кредитом. У пункті 4.1. кредитного договору передбачено сплату відповідачем пені за прострочення сплати коштів (відсотків та винагород) в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Крім того пунктом 5.4. кредитного договору у випадку порушення відповідачем будь-якого грошового зобов?язання за договором понад 30 календарних днів передбачено сплату штрафу в розмірі 250 гривень плюс 5% він суми позову. Згідно ордеру (а.с. 15) відповідачу був наданий кредит в повному обсязі в розмірі 7000 доларів США. Згідно розрахунку (а.с. 4-8) станом на 05.08.2015 року відповідач допустив прострочення сплати кредиту, відсотків та комісії. У зв?язку з цим йому були нараховані штраф і пеня. Однак до дня подання позову відповідач погасив заборгованість за кредитом, яка виникла станом на 05.08.2015 року, сплативши каси банку кошти в розмірі 434 долара США, що підтверджується чеком та випискою з рахунку (а.с. 27-28). За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, а тому відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і відмовляє позивачу у стягненні на його користь витрат на сплату судового збору, оскільки на день подання позову заборгованість відповідача була відсутня. Враховуючи вищевказане,

Outcome: dismissed