Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що 26. 09. 2013 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір № 163АІ20130926001, згідно якому відповідач отримав кредит в розмірі 124 087,00 грн. на придбання автомобілю марки Hyundai Accent з встановленою процентною ставкою 15,5 % річних зі сплатою в розмірі та в порядку згідно графіку погашення кредиту з кінцевим терміном повернення 25. 09. 2016 року. 26. 09. 2013 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався солідарно відповідати за виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення суми кредиту. [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашає, станом на 29. 10. 2015 року сума боргу склала 156 927,49 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. В судове засідання представник позивача за довіреністю Бугайчук А. М. не явився, просить розглядати справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить стягнути з відповідачів витрати, пов'язані з їх викликом через газету в розмірі 630 грн. Відповідачі до суду не явилися, про день слухання справи сповіщені, причини неявки не повідомили, і суд розглядає справу зі згоди позивача у заочному порядку на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Як вбачається з копії кредитного договору 26. 09. 2013 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 163АІ20130926001, згідно якому відповідач отримав кредит в розмірі 124 087,00 грн. на придбання автомобілю марки Hyundai Accent з встановленою процентною ставкою 15,5 % річних зі сплатою в розмірі та в порядку згідно графіку погашення кредиту з кінцевим терміном повернення 25. 09. 2016 року. Банк свої зобов'язання виконав повністю, що підтверджено меморіальним ордером № 562023209 від 26. 09. 2013 року. 26. 09. 2013 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався солідарно відповідати за виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення суми кредиту. [PERSON] зобов'язання перед банком порушила, станом на 29. 10. 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 156 927,49 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 115465,89 грн., суми заборгованості за відсотками - 22619,01 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4280,89 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6746,86 грн., інфляційних витрат за кредитом - 2998,10 грн., інфляційних витрат за відсотками - 4816,75 грн. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором від 26. 09. 2013 р. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Враховуючи, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають у м. Торезі Донецької області, тобто у зоні АТО, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з них пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, а стягнути на користь Банку 145 899,74 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів судових витрат, суд виходить з положень п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, який передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач надав рахунок № 2160 від 22. 02. 2016 року про сплату за оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» про виклик до суду [PERSON] і [PERSON] в розмірі 630 грн., суд стягує ці витрати з відповідачів.

Outcome: partial