Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області у січні 2016 року звернувсь з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди установі, що завдана службовою особою, винною у незаконному звільненні працівника у сумі 16\~682,48грн. В обґрунтування позову посилавсь на те, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13.01.2016р. у справі №683/2545/15-ц провадження №2/683/60/2016 задоволено позов [PERSON] та визнано незаконним розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №47/2015-рк від 19 червня 2015 року про його звільнення; поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради; стягнуто середній заробіток за період з 19 червня 2015 року по 13 січня 2016 року в сумі 13926 грн. 48 коп., без врахування утримання податків, обов`язкових платежів та зборів. Крім того, згідно вказаного рішення суду, стягнуто з виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 2756 грн. На виконання, даного рішення суду, наказом від 05.02.2016 №16/2016-рк [PERSON] поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради. Також, виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 18.02.2016р. перераховано на користь [PERSON] 13926,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплачено 2756 грн. судового збору. Однак станом на 20.01.2017р. Старокостянтинівським міським головою [PERSON] , збитки завдані установі внаслідок незаконного звільнення працівника в сумі 16682,48 грн. в добровільному порядку не відшкодовані. Старокостянтинівська міська рада в порядку ст.136 КЗпП України заходи про стягнення з [PERSON] коштів для покриття шкоди не вживала та до суду не зверталася. Представник Старокостянтинівської міської ради в інтересах якої заявлено позов, в судове засідання не з`явивсь, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, а у попередньому судовому засіданні звернувсь до суду з заявою про те, що позовні вимоги не підтримує та просив залишити позов прокурора без розгляду. В судовому засіданні прокурор підтримав позов, просив його задовольнити з вищенаведених підстав та доповнив, що станом на день розгляду справи вищевказані збитки не були відшкодовані відповідачем. Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України прокуратура в Україні, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частинами першою та третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області не вживались належні заходи, спрямовані на стягнення з [PERSON] коштів для покриття шкоди на виконання рішення Старокостянтинівького райсуду від 13.01.2016р. у справі №683/2545/15-ц, згідно з яким із виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради стягнуто на користь [PERSON] 13926,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто на користь держави 2756 судового збору, що підтверджується даними повідомлення першого заступника Старокостянтинівського міського голови Богачука В. №47/03-39-2304/2020 від 17.11.2020 р. (а.с.164), тому у прокурора наявні повноваження для представництва інтересів держави в суді в силу положень ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 травня 2018 року у справі №156/722/16-ц. Відносно заяви, поданої Старокостянтинівською міською радою Хмельникої області, щодо залишення позову, поданого прокурором, без розгляду, суд зазначає, з урахуванням положень ч.4 ст.46 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви), що така заява не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) та вимагати розгляду справи по суті. Аналогічне положення міститься у ч.4 ст.57 ЦПК України у чинній редакції. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Григорук С.В. заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що прокурор пропустив річний строк звернення до суду з позовом, визначений ч.3-4 ст.233 КЗпП України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №47/2015-рк від 19.06.2015р. [PERSON] звільнено з посади провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2016 року у справі №683/2545/15-ц провадження №2/683/60/2016 задоволено позов [PERSON] та визнано незаконним розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №47/2015-рк від 19 червня 2015 року про його звільнення; поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради; стягнуто середній заробіток за період з 19 червня 2015 року по 13 січня 2016 року в сумі 13926 грн. 48 коп., без врахування утримання податків, обов`язкових платежів та зборів; стягнуто з виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 2756 грн. Розпорядженням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №16/2016-рк від 05 лютого 2016 року на виконання рішення Старокостянтинівського районного суду від 13 січня 2016 року [PERSON] поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради. Також, виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 18 лютого 2016 року перераховано на користь [PERSON] 13926,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплачено 2756 грн. судового збору на користь держави. Дані обставини підтверджуються: поясненнями представника позивача; даними розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №47/2015-рк від 19 червня 2015 року (а.с.8); даними розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №16/2016-рк від 05 лютого 2016р. (а.с.9); даними платіжного доручення від 17.02.2016р. (а.с.10); рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2016 року (а.с.13-14); даними виписки з бюджетного рахунку щодо сплати судового збору (а.с.22) та визнаються представником відповідача. Відповідно до ст.237\~КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до вимог ст.136 КЗпП України, розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Відповідно до ст.16\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Відповідно до ст.7\~Закону України\~«Про службу\~в органах\~місцевого самоврядування» правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України. Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.24\~Закону України\~«Про службу\~в органах\~місцевого самоврядування» матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських, селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад,прийнятими відповідно до законів України. Статтею 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст.63 Бюджетного кодексу України визначено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Місцевий бюджет відповідно до Бюджетного кодексу України містить надходження і витрати на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати становлять єдиний баланс відповідного бюджету. Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад; є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою. Відповідно до ч.6 вказаної вище статті Закону міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Як встановлено судом та зазначено вище, Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області не вживались належні заходи, спрямовані на стягнення з [PERSON] коштів для покриття шкоди на виконання рішення Старокостянтинівького райсуду від 13.01.2016р. у справі №683/2545/15-ц, згідно з яким із виконавчого комітету що Старокостянтинівської міської ради стягнуто на користь [PERSON] 13926,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто на користь держави 2756 судового збору, що підтверджується даними повідомлення першого заступника Старокостянтинівського міського голови Богачука В. №47/03-39-2304/2020 від 17.11.2020 р. (а.с.164). Разом з тим, суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про відмову у позові у зв`язку з пропуском прокурором річного строку звернення до суду з позовом, визначеного ч.3-4 ст.233 КЗпП України, з наступних підстав. Так,\~частинами третьою\~та четвертою\~ст.233\~КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Як вбачається з відповіді Старокостянтинівського міського голови Мельничука М.С. №47/05-31-2935/2016 від 16.11.2016р. виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради повідомив першого заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури про те, що на виконання рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13.01.2016р. у справі №683/2545/15-ц з рахунку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради [PERSON] були перераховані кошти в сумі 13926,48 грн. за платіжним дорученням №63 від 17.02.2016р. (а.с.7). Вказане повідомлення надійшло до Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області 16 листопада 2016р. за вх.№9004 вх-16 (а.с.7). З вищенаведеного вбачається, що 16 листопада 2016р. Старокостянтинівський місцевий прокуратур дізнався про заподіяння [PERSON] 16\~682,48 грн. шкоди, завданої незаконним звільнення працівника [PERSON] . Отже саме з 16 листопада 2016р. для прокурора розпочався річний строк для звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої незаконним звільнення працівника [PERSON] і з таким позовом прокурор звернувся до Старокостянтинівського районного суду 31 січня 2017 року, тобто в межах річного строку, визначеного ч.3-4\~ст.233\~КЗпП України (а.с.2). Тому,\~враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає задоволеннюповністю та слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради шкоду, завдану незаконним звільнення працівника, в сумі 16\~682,48 грн. (13926,48 грн. /сплаченої заробітної плати/ + 2756 грн. /сплачених судових витрат/), а також згідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь Хмельницької обласної прокуратури 1600 грн. судових витрат (сплаченого судового збору за платіжним дорученням №21 від 25.01.2017р. /а.с.1/). На підставі викладеного,

Outcome: approved