Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач 09.03.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 07.11.2001 року відділом ДРАЦСу Новоодеського РУЮ, за актовим записом № 115, - розірвати. Крім того, позивач в своєму позові просила суд малолітнього сина [PERSON], залишити проживати разом з нею, стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про підтримання нею своїх заявлених позовних вимог і, посилаючись на викладені в позові обставини і підстави, просила суд її позов задовольнити повністю, розглянувши справу у її відсутність та з можливістю заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно за викликом суду не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить картка зворотного поштового повідомлення. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надходило ніяких заяв про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи у його відсутність. У відповідності до вимог ст.ст.74, 169 ЦПК України, відповідач являється належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, а справа, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, розглянута у відсутність позивача і відповідача за наявності у справі достатніх доказів про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, враховуючи що позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2001 року. Їх шлюб зареєстровано відділом ДРАЦСу Новоодеського РУЮ, за актовим записом № 115. Від спільного проживання подружжя має і виховує спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Як зазначає позивач у позові, відповідач створив іншу сім'ю з другою жінкою, тобто, їх сім'я фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У частині 1 ст. 161 СК України зазначено, що спір про місце проживання малолітньої дитини може вирішуватися судом, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо цього. Як вбачається з обставин справи, [PERSON], на момент розгляду справи судом, виповнилося трохи більше 1 року, він проживає і знаходиться на утриманні позивача, тобто він, як малолітня дитина, потребує більшої материнської турботи, тому суд, зважаючи на вік дитини, відповідно до Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р., згідно якого малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю, вважає, що [PERSON] повинен залишитися проживати разом з позивачем. Суд, визначаючи місце проживання дитини за місцем проживання матері, бере до уваги пріоритетну потребу малолітньої дитини у проживанні разом з матір'ю. Відповідач, у судове засідання не з'явився і, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду заперечень стосовно заявлених вимог позивача відносно визначення місця проживання їхньої спільної дитини, не проголосив своєї правової позиції стосовно заявленого позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved