Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Із позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між позивачем та [PERSON] 19 листопада 2007 року було укладено кредитний договір № 354К, згідно з яким банк надав відповідачу кредитні кошти терміном до 15 листопада 2012 року в розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Одночасно, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, було укладено договір поруки від 19 листопада 2007 року № 354К з [PERSON] Оскільки зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконує, позивач просив задовольнити позов. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 109737,52 грн. на рахунок № [NUMBER]. Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2014 року у частині вирішення вимог про стягнення штрафу та пені скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю, Павлюк Іван Михайлович судовому засіданні позов підтримав із мотивів наведених у позовній заяві і просив стягнути з відповідачів штраф та пеню. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні не визнав позов. Суду пояснив, що у нього у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором забрали майно, а отже зобов'язання за кредитним договором виконано і він на даний час має грошових коштів, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі. Також вказав, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання і часто знаходиться на стаціонарному лікуванні у лікарні, що є підставою для зменшення розміру неустойки. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю. Суду пояснила, що зобов'язання за кредитним договором виконано повністю і у неї немає коштів. Також, зазначила, що [PERSON] хворіє, що є підставою для зменшення розміру неустойки. Заслухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, та вивчивши матеріали справи суд прийшов до таких висновків. Суд встановив, що 19 листопада 2007 року між позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 354К, згідно з яким банк надав відповідачу кредитні кошти терміном до 15 листопада 2012 року в розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1 а.с.9-14). На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 19 листопада 2007 року № 354К (т.1 а.с.17). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов'язання станом на 06 червня 2012 року утворилася заборгованість з пені 164,34 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,27 доларів США, штраф (відсоток від суми заборгованості) 694,94 доларів США, що стверджується розрахунком заборгованості (т.1 а.с.5-7). Відповідно до абзацу 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно з курсом встановленим Національним банком України станом на 10.03.2015 року встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти - Долар США, за яким 100 доларів США, еквівалентно 2173,5710 гривень (т.2 а.с.51-52). Отже, на дату ухвалення рішення заборгованість з пені у сумі 164,34 доларів США, еквівалентно 3572,05 грн., штраф (фіксована частина) 31,27 доларів США, еквівалентно 679,68 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 694,94 доларів США, еквівалентно 15105,01 грн. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до п. п. 6.1, 6.2, 6.6 договору за неналежне виконання зобов'язання [PERSON] зобов'язується сплатити пеню у розмірі 0,2 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, а також штраф за порушення строку виконання зобов'язання більше ніж 120 днів у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Пеня та штраф, відповідно до умов, застосовуються за різні порушення. Згідно із п. 6.8 кредитного договору строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окрема. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом вказаної статті розмір неустойки може бути зменшений, однак законом не передбачено повне звільнення від її сплати. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи (т.1 а.с.140-142, 225), суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 200 грн., штраф (фіксовану частину) до 100 грн., штраф (процентну складову) до 200 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яким позивачеві відмовлено. Відповідно до абзаців 5, 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Отже, різниця між сплаченим позивачем судовим збором у розмірі 1168,91 грн., відповідно до платіжного доручення від 08 червня 2012 року (т.1 а.с.1) і судовим збором стягнутим з відповідачів згідно з рішенням Косівського районного суду від 31 жовтня 2013 року у сумі 1097,37 грн. (т.1 а.с.147-149), яка становить 71,54 грн. підлягає стягненню з відповідачів, у розмірі по 35,77 грн., з кожного. На підставі наведеного, ст.ст. 243, 549, 551, 610 ЦК України,

Outcome: partial