Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

ПАТ КБ « Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить : стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12875,75 доларів США , що за курсом 25,58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.11.2016 року складає 329361,69 грн. за кредитним договором № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року та стягнути судові витрати . Позов мотивовано тим, що ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] 25.02.2008 року уклали кредитний договір № CNGLG50000003666, згідно якого банк зобов»язався надати [PERSON] кредит у розмірі 40132,00 грн на термін до 25.02.2028 року. а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановленому кредитним договором. Згідно заяви відповідача від 14.07.2008 року кредитний договір № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 14957.28 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно договору банк зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 8762,79 доларів США на термін до 25.02.2028 року. а відповідач повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку,. встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв»язку з чим, станом на 02.11.2016 року має заборгованість - 12875,75 доларів США, що складає : 7903,43 доларів США заборгованість за тілом кредиту , 2301,16 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 486,73 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1561,99 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи: 9,77 доларів США штраф ( фіксована частина) та 612,67 доларів США штраф ( процентна складова). 30.12.2016 року [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» (т.1 а.с. 31-56), в якому просить : - визнати дії ПАТ КБ « Приватбанк» щодо підвищення в односторонньому порядку фіксованої відсоткової ставки від 25.07.2008 року за Кредитним договором № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року , укладеним між ЗАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] з 15,00 % до 25,08% річних незаконними та зобов»язати ПАТ КБ « Приватбанк» здійснити перерахунок відсотків за користування кредитом , починаючи з 25.07.2008 року з 25,08% річних до розміру 15,00 % річних відповідно до умов Кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року та провести перерахунок платежів [PERSON] по погашенню кредиту та сплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 25.07.2008 року по 18.08.2008 року за ставкою у розмірі 15,00% річних ; - визнати додаткову угоду від 18.08.20008 року до Кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року недійсною.. Протокольною ухвалою суду від 04.01.2017 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. У судовому засіданні представник позивача- відповідача , позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові , наявні в матеріалах справи докази, додаткові письмові пояснення . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях проти зустрічного позову. Додатково пояснив, що відповідач уклав первинний договір 25.02.2008 року з процентною ставкою 15%. 14.07.2008 року відповідач звернувся до банку із заявою про переведення гривні у долари. 25.07.2008 року банком була збільшена процентна ставка 25,08 %, не заперечив що згоду [PERSON] на підвищення процентної ставки банк від [PERSON] не отримував. До 18.08.2008 року у [PERSON] заборгованості немає. 18.08.2008 року підписана Додаткова угода про конвертацію валют із гривні у долари, під 14,04 % річних. Тривалий час [PERSON] виконував дану угоду. Відповідач-позивач, [PERSON] позовні вимоги банку не визнав, просив у позові відмовити та задовольнити зустрічний позов. Пояснив, що у 2014 року він дізнався що платить платежі по кредиту, але сума кредиту не зменшується , тому перестав його платити . Звертався у банк щоб дали розрахунок, але банк йому відмовив , більше на листи не відповідав. Представник [PERSON] [PERSON] просив у задоволенні позову банку відмовити та задовольнити зустрічний позов [PERSON] , посилаючись на обставини викладені у зустрічному позові, додаткових письмових поясненнях, запереченнях проти позову, наявних у справі доказах та розрахунках. Додатково пояснив, що [PERSON] банку сплачував платежі за двома кредитами, банк зараховував по одному кредиту, по іншому - ні. В обох договорах зазначено , що банк нараховує проценти 25 числа кожного місяця, а банк нараховував в будь-яку дату. До кредитного договору не було графіку погашення, і відповідач не міг визначитись як банк погашає кредит. Також, банк не повідомив відповідача про зміну процентної ставки . Звертає увагу, що в укладеній банком Додатковій угоді зазначено, що банк провів конвертацію кредиту , але по факту він не видавав [PERSON] долари . Крім того , у розрахунку заборгованості за договором від 25.02.2008 року залишок заборгованості 28.07.2008 року складає 39861, 41 грн. у заяві [PERSON] від 14.07.2008 року та у Додатковій угоді від 18.08.2008 року 40527,89 грн., не дивлячись на те, що [PERSON] 17.07.2008 року ще вносив платіж . У Додатковій угоді зазначено про 14,04% в доларах та 3 % резервування ресурсів, але згідно виписок [PERSON] купував долари по різному курсу . Крім того, банк відразу з 21.08.2008 року почав нараховувати пеню. На неодноразові звернення з питань проведення взаєморозрахунків, банк відмовляється спілкуватись. Представник [PERSON] [PERSON] просив в задоволенні позову банку відмовити повністю, посилаючись на обставини , викладені ним в поясненні по справі ( т.2 ас.134-138) та задовольнити зустрічний позов [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача- відповідача ПАТ КБ « Приватбанк», відповідача- позивача [PERSON] та його представників , дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку , що у задоволенні позову ПАТ КБ « Приватбанк» слід відмовити з наступних підстав : Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). 16 жовтня 2011 року вступив у силу [PERSON] України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин «між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. У справі, яка є предметом перегляду, Кредитний договір укладено сторонами 25.02.2008 року, Додаткова угода до нього , укладена 18.08.2008 року , тому на час їх укладення [PERSON] України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Судом встановлено, що 25.02.2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CNGLG50000003666, згідно якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 40132,00 грн на термін до 25.02.2028 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором ( т.1 а.с.145-147) 14.07.2017 року [PERSON] звернувся до банку із заявою про зміну валюти кредиту по договору про іпотечний кредит № CNGLG50000003666 , залишок заборгованості 40527, 89 грн конвертувати у валюту долари США по курсу процессінга на дату укладення додаткової угоди до договору( т.2 а.с.152). Додаткова угода до кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року , укладена 18.08.2008 року ( т.2 а.с. 148-151). Згідно п. 4.1. цієї Угоди , для виконання зобовязань за даним [PERSON] резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (Додаток № 2) до даного [PERSON] і надає Позичальнику право на їх використання. Згідно п. 5.1 у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 [PERSON] за кожний день просnрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п. 8.1 банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом : перерахування на рахунок № 29093050023293 на строк з 18.08.2008 року по 25.02.2028 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії (далі Кредит) у розмірі 8762,79 доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості, за сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного [PERSON]. Станом на 18.08.2008 року залишок заборгованості по [PERSON] про іпотечний кредит № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року складає 40527,89 грн, що еквівалентно 8762,79 доларів США. В матеріалах справи наявні розрахунки, надані представником позивача та представником відповідача, які суттєво відрізняються та не відповідають умовам, укладених між сторонами договорів. Судом під час розгляду справи запропоновано провести взаєморозрахунки, на що сторони погодились, але результатів взаєморозрахунку суду не надано. Представнику позивача, з метою усунення протиріч у розрахунках банку, запропоновано обговорити питання про призначення відповідної судової експертизи із визначення заборгованості за кредитним договором № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року та Додатковою угодою до нього від 18.08.2008 року на час вирішення спору, однак останній відмовився скористатися цим процесуальним правом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення до ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року, зазначена в договорі процентна ставка - 15% розраховувалась до 18.07.2017 року , з 25.07.2008 року проценти нараховувались за ставкою 25,08 % ( т.1 а.с.4) Згідно розрахунку заборгованості за Додатковими умовами : пеня на відсотки /комісія (т.1 а.с.5-8), позичальником до 24.10.2014 року сплачувалась сума кредиту у доларах , однак пеня нараховувалась з 21.08.2008 року та в порушення умов даної угоди в доларах. Також , в розрахунку не зрозуміло відображені платежі відповідно до п. 8.1 Додаткової угоди. З огляду на те, що стороною позивача не надано суду обєктивних та безспірних доказів на обґрунтування позовних вимог , а надані докази та докази , встановлені судом протирічать одне одному і це протиріччя за відповідних наведених позицій сторін не було усунуте у судовому засіданні, а тому вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» не можуть бути задоволені. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», вимоги зазначені в позові підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності [PERSON] України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. [PERSON] не скасовує й не помякшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними. У справі, яка переглядається, рішення банку про збільшення процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом, яким визнано нікчемною умову договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку. За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ. Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон»юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного [PERSON]; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому [PERSON] надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки, Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшеного курсу долара США. Оскільки , банк 27.07.2008 року збільшив процентну ставку за кредитом , до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, але не повідомив про це позичальника в порядку, передбаченому кредитним договором , тому дії банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку є неправомірними , зустрічний позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги [PERSON] про визнання Додаткової угоди від 18.08.2008 року до Кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року недійсною , суд прийшов до висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. На момент укладення 18.08.2008 року Додаткової угоди до Кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою ; правочин вчинено у формі, встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, позичальнику надано кредит на підставі його заяв , позичальник протягом тривалого часу , до жовтня 2014 року виконував зобовязання за договором . Крім того , [PERSON] звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, яку просив застосувати представник банку, суд розглянувши клопотання представника [PERSON] про поновлення даного строку ( т.2 а.с.203) не визнає поважними причини пропущення позовної давності. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги позивача по зустрічному позову , в частині визнання Додаткової угоди від 18.08.2008 року до Кредитного договору № CNGLG50000003666 від 25.02.2008 року недійсною не підлягають задоволенню.

Outcome: partial