Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Подано позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якому позивач просить звільнити з-під арешту, накладеного 04 жовтня 2011 року державним виконавцем Пушкар Ольгою Олександрівною відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції на майно належне на праві власності Відповідачу, а саме: автомобіль марки OPEL, модель: VECTRA, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: WOLOZCF6931129622, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № DNQ0A80000110027 від 14 липня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11513,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 липня 2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором відповідач надав в заставу позивачу автомобіль марки OPEL, модель: VECTRA, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: WOLOZCF6931129622, реєстраційний номер: АЕ9577СІ. 04 жовтня 2011 року державним виконавцем Пушкар Ольгою Олександрівною відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні в рамках виконавчого провадження № 29041084 накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу. Вищезазначене обтяження державного виконавця Пушкар О.О. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 33241868 від 06 жовтня 2011 року. При цьому, право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище, - 14 липня 2008 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження та арешт майна винесені у 2011 році, тобто пізніше ніж укладено договір застави; крім того, станом на 27 квітня 2016 року заборгованість відповідача перед ПриватБанком складає 56 397,04 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави. Вказує, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а накладений арешт накладений неправомірно і майно підлягає звільненню з під арешту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у відповідності до позову просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання також не з'явився. Просив розглянути справу у відсутність представника. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засіданні фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступних висновків. Відповідно до укладеного договору № DNQ0A80000110027 від 14 липня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11513,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 липня 2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором відповідач надав в заставу позивачу автомобіль марки OPEL, модель: VECTRA, рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: WOLOZCF6931129622, реєстраційний номер: АЕ9577СІ /а.с.6-16/. У відповідності з довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 158321 від 01 листопада 2016 року, на підставі виконавчого листа № 2-3239, виданого 06 червня 2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості в розмірі 113430,78 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 04 жовтня 2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області [PERSON] прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 29041084. Також, в межах виконавчого провадження № 29041084 з виконання виконавчого листа, 31 жовтня 2011 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення та усунення можливості здійснення відчуження майна прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Підставою рішення вказано те, що згідно з довідкою наданої МРЕВ боржнику на праві власності належить рухоме майно, а саме: транспортний засіб - тип легковий - седан - В, OPEL VECTRA, чорного кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Майно боржника, на яке накладено арешт - транспортний засіб - тип легковий - седан - В, OPEL VECTRA, чорного кольору, 2003 р.в., д/з АЕ9577СІ. Сума, в межах якої накладено арешт на майно боржника, грн.: 113430,78 грн. 10 січня 2012 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області оголошено розшук майна боржника. Підставою рішення вказано: згідно відповіді ВРЕР боржнику на праві власності належить рухоме майно, а саме: автомобіль марки - Opel, модель - Vectra, 2003 року випуску, колір-чорний, державний номер [NUMBER]. В ході проведення виконавчих дій встановити місцезнаходження даного транспортного засобу не вдалося. 22 лютого 2012 року скасовано розшук майна боржника. Підставою вказано: згідно повідомлення ДПС ДАІ № 6 роти ДПС [PERSON] України в Донецькій області вказаний автотранспортний засіб затриманий та доставлений на майданчик тимчасового затримання транспортний засобів за адресою: вул. Павших Коммунарів, 78 м. Донецьк у зв'язку з чим заходи пов'язані з розшуком є недоцільними. 18 березня 2013 року державним виконавцем Солошенко О.О. прийнято Постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні 30 жовтня 2013 року державним виконавцем прийнято Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Підстава рішення: стягувачем надано заяву про повернення виконавчого документа без виконання. Водночас, з витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 33242021 від 06 жовтня 2011 року вбачається, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 29041084 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області [PERSON] до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про арешт всього майна [PERSON]. Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно ж до ч.ч.1, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Аналогічним чином вирішується питання про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок майна, переданого в іпотеку. Як зазначалося вище, в позовній заяві позивач, в обґрунтування позову, посилався на вимоги ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. За ч.7 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Суд приходить до висновку, що зазначені норми законодавства не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки, ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» надає право особі, яка не є учасником виконавчого провадження звернутися до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту. Оскільки матеріали справи свідчать, що позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» є учасником виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем накладено арешт на майно [PERSON], державний виконавець, у відповідності до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» мав право застосовувати арешт майна [PERSON]О, як боржника в зазначеному провадженні за заявою стягувача - ПАТ КБ «ПриватБанк». Оскільки арешт на нерухоме майно державним виконавцем було накладено в межах виконавчого провадження у відповідності до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, ухваленого за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», яке було стороною у справі та має у виконавчому провадженні статус стягувача, спір щодо зняття арешту не може розглядатися в позовному провадженні. Так, у відповідності до ст. 383 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Як свідчить відповідь Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 29041084, відкритого 04 жовтня 2011 року, в межах якого накладено арешт на автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, рік випуску 2003, тип ТЗ легковий седан, № кузову/шасі WOLOZCF6931129622, реєстраційний номер [NUMBER], належний на праві власності [PERSON], [INFO] не має можливості, так як зазначені матеріали знищено у звязку з закінченням терміну зберігання у відповідності до Інструкції з діловодства у Державній виконавчій службі України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05 липня 1999 року за № 470/7. За ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадженняза рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Надана суду довідка з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за № 158321 від 01 листопада 2016 року щодо проведених виконавчих дій за ВП № 29041084 не містить відомостей щодо скасування арешту майна під час прийняття постанови про повернення виконавчого документу, відтак, в звязку з наведеним, ПАТ КБ «ПриватБанк», як учасник виконавчого провадження (стягувач) має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено його права чи свободи і підстав для задоволення позову про зняття арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, стягувачем в якому є ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав, визначених ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» суд не вбачає, а тому в задоволенні позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed