Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач 01.03.2016 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих у кримінальному провадженні, посилаючись на те, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 17.12.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Визнані потерпілими в кримінальному провадженні [PERSON], 2015р.н. та [PERSON], [INFO] отримали тяжкі та середньої тяжкості телесні ушкодження та знаходилися на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР з 19.07.2015 до 07.08.2015 року. Всього по 19 ліжко-днів. Згідно розрахунку розміру фактичних витрат лікарні, понесені витрати на лікування [PERSON] становлять 4602,18 грн., витрати на лікування [PERSON] становлять 4\~602,18 грн. Просили суд стягнути з відповідача на їх користь витрати на стаціонарне лікування потерпілих в кримінальному провадженні [PERSON] та [PERSON] в сумі 9\~204,36 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, проте скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 17.12.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та встановлено, що [PERSON] 19.07.2015 близько 20-00 год., керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог пунктів 2.3 б), 9.4, 10.1 та 10.4 ПДР, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, знаходячись на 54 км.+ 390м, не подавши сигнал покажчиком повороту або рукою до початку маневру, перед зміною напрямку руху та повороту ліворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині дороги, призначеній для руху в цьому напрямку, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, виконав маневр лівого повороту, виїхав на ліву смугу руху та роздільну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля [NUMBER], зокрема, [PERSON] отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 2007 від 20.10.2015 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми з чисельними переломами кісток склепіння черепа, крововиливом під мякі оболонки головного мозку, яка ускладнилась судомним синдромом та дефіцитним малокровям середнього ступеню важкості; [PERSON] отримала згідно висновку судово-медичної експертизи № 2006 від 20.01.2015 тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому пятої плюснової кістки лівої ступні. Згідно ст. 93-1\~КПК України\~кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст.\~28\~та частинами другою і третьою статті\~93\~цього\~Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Положеннями\~ст.1166 ЦК України\~передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до\~ст.1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до довідки-розрахунку № 122/01-14 від 26.02.2016, виданої КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР з 19.07.2015 (доставлений в ортопедо-травматологічне відділення; 24.07.2015 переведений до неврологічного відділення) до 07.08.2015 року. Всього на стаціонарному лікуванні перебував 19 ліжко-днів. Фактичні витрати, понесені лікарнею на лікування [PERSON] становлять 4\~602,18 грн., з розрахунку 242,22 грн. за 1 ліжко-день. Згідно довідки-розрахунку № 123/01-14 від 26.02.2016, виданої КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР з 19.07.2015 (доставлена в ортопедо-травматологічне відділення) до 07.08.2015 року. Всього на стаціонарному лікуванні перебувала 19 ліжко-днів. Фактичні витрати, понесені лікарнею на лікування [PERSON] становлять 4\~602,18 грн., з розрахунку 242,22 грн. за 1 ліжко-день. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» понесла витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, а тому заявлений позов підлягає до задоволення в повному обсязі 9\~204,36 грн.

Outcome: approved