Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач 08.01.2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 957,50 грн., посилаючись на те, що він як приватний підприємець з 2004 року орендував у ТОВ «Ринок-1» торгівельне місце, на якому [PERSON], як його офіційний реалізатор торгувала чоловічим взуттям. В 2006 році у нього виникла конфліктна ситуація з адміністрацією ТОВ «Ринок-1». 01 серпня 2004 року він як суб'єкт підприємницької діяльності уклав договір оренди на торгівельне місце [NUMBER] з адміністрацією ТОВ «Ринок-1», а 01 лютого 2006 року договір оренди від 01.08.2004 року було розірвано, з підстав не виконання умов нового договору укладеного між ним та ТОВ «Ринок-1» від 01.05.2005 року, який як з'ясувалось пізніше був підписаний іншою особою. В рамках кримінального провадження було проведено почеркознавчу експертизу та було з'ясовано до договір оренди без його згоди було підписано [PERSON] Восени 2007 року він вирішив припинити господарську діяльність в зв'язку з чим оформив довіреність на [PERSON] на здачу звітів від його імені, проте [PERSON] потай від нього продовжила фінансово-господарську діяльність на ринку від його імені і до кінця 2009 року купувала патент від його імені, здавала звіти до податкової інспекції, пенсійного фонду, сплачувала орендну плату ТОА «Ринок-1». 29.12.2011 року він подав державному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. З податкової інспекції Деснянського району м. Києва з'ясувалось, що [PERSON] здавала звітність від його імені ще два роки, до кінця 2009 року. За діяльність [PERSON], він відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14 лютого 2012 року вимушений був сплатити штраф у розмірі 170,00 грн. Крім того, зазначив, що згідно остаточного акту про результати позапланової виїзної документальної перевірки нарахування і сплати податків та зборів ФОП [PERSON] № 702 від 11.04.2012 року йому необхідно було сплатити 787,50 грн. за не перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб та 7000,00 грн. за неприбуткові готівкові кошти. 20 квітня 2012 року комісія податкової інспекції прийняла податкове повідомлення-рішення на суму штрафу у розмірі 787,50 грн., який ним було сплачено в той же день. В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини викладені в позові, пояснив, що [PERSON] працювала реалізатором на ринку та торгувала чоловічим взуттям. В 2007 році він розірвав договір оренди торгового місця і надав доручення [PERSON] для передачі в ДПІ Деснянського району декларацію про одержання доходів СПД, якою була закінчена діяльність. З 2008 року по 2011 рік [PERSON] від мого імені придбавала патенти та продовжувала від його імені підприємницьку діяльність. В 2012 році ДПІ нарахувала штрафи за ненадання декларації в розмірі 170,00 грн. і за не перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб у сумі 787,50 грн. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з наступного. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов визнано відповідачем. Враховуючи наведене, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved