Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» (далі Банк) у грудні 2016 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 30.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 1336710 на підставі якого [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 4048,33 гривень шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, зі сплатою 30 % річних за користування кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та комісії не вносить, внаслідок чого станом на 12.10.2016 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 2920,30 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1473,64 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 374,55 гривень, заборгованість за пенею в сумі 1072,11 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON], а також понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача надав письмове клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задоволити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Також було надано додаткові пояснення відносно того, що між Банком та [PERSON] 30.12.2013 року було укладено договір № 1336710 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) терміном 12 місяців, який відповідно до п. 1.19 цього договору по закінченню терміну його дії було продовжено та автоматизованою банківською системою було сформовано кредитний договір О4019804РО/1 від 10.01.2014 року, який зазначено в розрахунку заборгованості. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання шляхом направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 30.12.2013 року було укладено договір № 1336710 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) по рахунку № [NUMBER] (а.с. 4-5). Відповідно до умов вказаного кредитного договору було надано [PERSON] строковий кредит в сумі 4048,33 гривень на строк 12 місяців, за користування кредитом встановлено сплату відсотків у розмірі 30,00% річних. Погашення кредиту та процентів здійснюється щомісячно. За кредитне обслуговування передбачено сплату комісії, а за несвоєчасне погашення заборгованості штраф. Договір № 1336710 від 30.12.2013 року було укладено терміном на 12 місяців, і відповідно до п. 1.19 цього договору по закінченню терміну його дії даний договір було продовжено та автоматизованою банківською системою було сформовано кредитний договір О4019804РО/1 від 10.01.2014 року. Письмових заперечень проти такого продовження [PERSON] до Банку не подавав. На адресу [PERSON] Банком направлялась повідомлення-вимога від 14.05.2015 року про необхідність погасити заборгованість за договором кредиту, проте останнім своїх зобов'язань по поверненню коштів перед Банком на даний час не виконано. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 10-14), станом на 12.10.2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 1336710 від 30.12.2013 року у сумі 2920,30 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1473,64 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 374,55 гривень, заборгованість за пенею в сумі 1072,11 гривень. Пеня нарахована на підставі п. 1.30 кредитного договору № 1336710 від 30.12.2013 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами 30.12.2013 року було укладено договір № 1336710 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт), умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 2920,30 гривень підлягає стягненню з [PERSON] на користь Банку. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved