Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач 02 березня 2017 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом Банк; ПАТ КБ «ПриватБанк»), та [PERSON] 26 жовтня 2006 року уклали кредитний договір №DOV4AK10870008. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідно до кредитного договору Банк зобовязався надати [PERSON] кредит в сумі 91963,47 грн. на термін до 26 жовтня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зазначив у позові, що свої зобовязання перед [PERSON] Банк виконав, надавши йому кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Після отримання кредиту [PERSON] свої кредитні зобовязання не виконав належним чином, в результаті чого у нього перед Банком станом на 18 січня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 244956,41 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 37524,46 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 72087,84 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом 2193,36 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 133150,75 грн. З урахуванням того, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року в сумі 106000 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 37524,46 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 68475,54 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на користь Банку 1600 грн. судового збору, сплачених позивачем за подачу позову до суду. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності на а.с.38, у судове засідання не явився, надав суду письмові заяві, в яких просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати за оприлюднення оголошення у друкованому засобі масової інформації про виклик [PERSON] у судові засідання в сумі 420 грн. (а.с.37). Останнє відоме місце реєстрації відповідача [PERSON] у м.Докучаєвськ Донецької області, вул.Ватутіна, буд.7/75, кв.46 підтверджено даними його паспорта (а.с.12,зворот). За повідомленням Пологівського відділення ДП «Укрпошта» поштовий звязок з м.Докучаєвськ Донецької області відсутній, у звязку з чим доставка судових викликів відповідачу у справі неможлива (а.с.26). У звязку з зазначеним суд повідомив відповідача про явку в судові засідання 05 квітня 2017 року і 12 квітня 2017 року відповідно до ст.74 ч.9 ЦПК України, про що свідчить оголошення, оприлюднене в газеті «Урядовий курєр» №61(5930) від 31 березня 2017 року про виклик [PERSON] в судові засідання в якості відповідача (а.с.27,33). Відповідач у судові засідання не явився, про причину неявки суд не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, на підставі чого суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення за правилами ст.ст.74 ч.9, 169 ч.4 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Беручи до уваги підтримання позовних вимог представником позивача, дослідивши письмові матеріали справи та давши оцінку добутим доказам в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, з кредитного договору №DOV4AK10870008, укладеного між сторонами у справі 26 жовтня 2006 року, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору №DOV4AK10870008 від 26 жовтня 2006 року отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 91963,47 грн. на термін до 26 жовтня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.9-10). З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №DOV4AK10870008 від 26 жовтня 2006 року (а.с.6-8) вбачається, що сума заборгованості за цим договором становить 106000 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 37524,46 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 68475,54 грн. Згідно із ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом У відповідності до частин 1 і 2 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку до [PERSON] в світі вищенаведених норм ЦК України і їх системного аналізу підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.79,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача судовий збір 1600 грн. згідно платіжного доручення на а.с.17, а також 420 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача згідно платіжного доручення на а.с.31. На підставі викладеного,

Outcome: approved