Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, зазначаючи, що відповідно до умов кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 40500,00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, а [PERSON] зобовязалася щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту з терміном повного погашення до 02.07.2010 року. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 13,00% річних. За умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом (п.1.3.1, п.1.3.3 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором, (п.1.3. кредитного договору). Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 23.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором №11178130000 від 03.07.2007 року ( в системі обліку банку договір №11178130001) становить: По кредиту та процентам у розмірі 18357,50 дол. США (Вісімнадцять тисяч триста п'ятдесят сім доларів США 50 цнт.) та пені у розмірі 136,25 грн. (Сто тридцять шість грн. 25 коп.), з яких: 16070,81 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2813,67 дол. США за строк з 10.06.2015 року по 23.03.2016 року, 2286,69 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2071,43 дол. США за строк з 12.05.2015 року по 09.03.2016 року, 48,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 13.06.2015 року по 23.03.2016 року, 87,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 13.06.2015 року по 23.03.2016 року. Просили суд стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11178130000 від 03.07.2007 року ( в системі обліку банку договір №11178130001) по кредиту та процентам у розмірі 18357,50 дол. США та пені у розмірі 136,25 грн. з [PERSON] та понесені судові витрати у розмірі 7189 грн. 69 коп.. В свою чергу з зустрічним позовом в суд звернулася [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним та просила суд визнати порушеним право [PERSON] як споживача фінансових послуг. Визнати недійсним кредитний договір № [NUMBER] від 03 липня 2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 823 [PERSON], що діяв на підставі Положення про відділення та доручення від 29.01.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], в звязку з укладенням його під впливом обману з боку банку, визнати недійсним договір іпотеки (нерухомого майна) від 03 липня 2007 року укладений між [PERSON] та ПAT «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 823 [PERSON], що діяв на підставі Положення про відділення та доручення від 29.01.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в звязку з визнанням недійсним кредитного договору № [NUMBER] від 03 липня 2007 року та зобов'язати AT «УкрСиббанк» зарахувати в рахунок повернення коштів за кредитним договором № [NUMBER] від 03 липня 2007 року сплачених [PERSON], як суму повернення кредиту, відсотків за користування кредиту, комісії, пені та інших нарахувань, а всього 40 500 доларів США. Стягнути з ПAT «УкрСиббанк» на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] позовні вимоги банку підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Зустрічний позов не визнала з підстав викладених у заперечені на зустрічну позовну заяву та просила суд в задоволені зустрічної позовної заяви відмовити. Представник відповідача та позивача по зустрічній заяві в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав посилаючись на обставини викладені в зустрічній позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» не визнав та просив суд відмовити у задоволені. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ « УкрСиббанк». Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), та [PERSON], укладено кредитний договір №11178130000 від 03.07.2007 року (в системі обліку банку договір №11178130001) з додатковими угодами №1 та №2 від 16.02.2009 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач ПАТ «УкрСиббанк» надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 40500,00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, а Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), а з 16.02.2009 року Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 310,00 дол. США 28-го числа кожного місяця, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 02.07.2022 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору, п.1.1. додаткової угоди №1. п.2 додаткової угоди №2). За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 13,00% річних. За умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом (п.1.3.1. п.1.3.3 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором, (п.1.3. кредитного договору). 03.07.2007 року для забезпечення виконання умов Кредитного договору між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки. [PERSON] передала в іпотеку двохкімнатну квартиру загальною пл.48,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п.7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі 0,4% річних від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Позивач направив відповідачу вимогу від 19.11.2015 року про необхідність усунення порушень договорів. Відповідач порушення договору не усунула. Станом на 23.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором №11178130000 від 03.07.2007 року (в системі обліку банку договір №11178130001) становить: по кредиту та процентам у розмірі 18357,50 дол. США (Вісімнадцять тисяч триста п'ятдесят сім доларів США 50 цнт.) та пені у розмірі 136,25 грн. (Сто тридцять шість грн. 25 коп.), з яких: 16070,81 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2813,67 дол. США за строк з 10.06.2015 року по 23.03.2016 року, 2286,69 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2071,43 дол. США за строк з 12.05.2015 року по 09.03.2016 року, 48,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 13.06.2015 року по 23.03.2016 року, 87,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 13.06.2015 року по 23.03.2016 року. Станом на день подання позову зобов'язання щодо погашення вказаної заборгованості не виконуються. Відмовляючи в задоволені зустрічного позову суд виходить з наступного. Нарахування процентів за кредитом проводиться методом «факт/360» відповідно до п.1.3.4 Кредитного договору, а відповідно до п.1.3.2 Кредитного договору за користування кредитом понад встановлений Договором строк на прострочену суму нараховується подвійна процентна ставка. Таким чином, доводи Позивача щодо неправомірності нарахування процентів за кредитом є безпідставними. Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору погашення кредиту проводиться згідно з графіком (Додаток №1 до Договору). Відповідно до п.8.2 Позичальник повністю розуміє всі умови Договору, свої права та обовязки за Договором і погоджується з ними. Посилання Позивача на ненадання йому інформаційного листа про визначення сукупної вартості продукту є безпідставними оскільки Банк, до укладання Кредитного договору, кожному клієнту надає інформаційний лист про визначення сукупної вартості продукту, другий екземпляр якого не зберігається в архівах Банку у звязку з тим, що не всі клієнти, котрі звертаються до Банку, в подальшому виявляють бажання оформити Кредитний договір. При укладанні Додаткової угоди № 2 від 16.02.2009 року до Кредитного договору №11178130000 від 03.07.2007 року, якою змінено форму погашення кредиту та змінено реєстраційний номер на №11178130001 в електронній системі банку, Позичальнику надано «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є невідємною частиною Договору. Статтею 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме в ч.5 вказані такі норми: До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Таким чином, у ч.5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» немає жодних причин, які б суперечили нормам кредитного договору, а пункти кредитного договору - нормам законодавства. Посилання Позивача на порушення Відповідачем ст..638 ЦК України мотивуючи тим, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, по відсотковій ставці та ціні договору є безпідставними, так як згідно п.8.2 Кредитного договору підписанням Договору Позичальник підтверджує, що повністю розуміє всі умови Договору, свої права та обовязки за Договором і погоджується з ними. Відповідно до ст.. 4, 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» Позивач мав право відмовитись від підписання кредитного договору, вважаючи його умови несправедливими і вимагати відшкодування збитків, а також мав право відкликати свою згоду протягом 14 днів з дати підписання вказаного договору без пояснення причин. Відповідно до ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним може бути невідповідність саме змісту правочину Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В даному випадку зміст Кредитного договору повністю відповідає вимогам законодавства. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює загальний принцип обов'язковості договору. Укладення договору передбачає, що він відповідає встановленим законодавством вимогам, і умови договору не суперечать положенням нормативно-правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись. Свої вимоги Позивач також обґрунтовує тим, що у відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається недійсним, якщо вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони, або з боку іншої особи. При цьому Позивач вказує, що відповідно до «Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» насильством під час укладення договорів визнається вплив на волю контрагента за допомогою використання його залежного становища. Таке посилання є некоректним. Зі змісту ст. 231 ЦК України правочин, вчинений під впливом насильства, може визнаватися недійсним внаслідок відсутності волі самої особи на вчинення правочину. Під насильством у коментованій статті розуміється фізичний або психічний тиск на особу з метою примушення її до вчинення правочину. Насильство може мати будь-які прояви: фізичне насильство (катування, биття, заподіяння болі); психічне насильство (залякування, загроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень самій особі або її близьким). При цьому насильство має виражатися обовязково в незаконних діях, відповідна позиція закріплена п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Outcome: approved