Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 77340,67 грн. кредитної заборгованості, в тому числі: 2400 грн. - заборгованість за кредитом, 67581, 59 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 3200 грн. - нарахованої пені та комісії та 4159, 08 грн. штрафів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, отримавши згідно договору №б/н від 01.10.2012 кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, свої кредитні зобов'язання виконує неналежним чином, що спричинило до виникнення зазначеного вище боргу станом на 31.05.2018. ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалося, в поданій заяві просить розглядати справу без їх представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи 02.11.2018 та 28.11.2018 за місцем реєстраційного обліку, який підтверджений паспортними даними відповідача, довідкою Прибірської сільської ради. Згідно з даними, отриманими з поштового відправлення, його розписки, вони були вручені особисто адресату відповідно 11.10.2018 та 08.11.2018. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України саме ці дні і вважаються днем вручення судової повістки. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що згідно умов договору про надання банківських послуг (анкета-заява клієнта про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка універсальна», витяг з умов і правил надання банківських послуг), укладеного 01.10.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] банк надав відповідачу кредит на платіжну картку «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300 грн., з базовою процентною ставкою за користування кредитними коштами 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, проценти за його користуванням та комісії згідно тарифів банку. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, то з огляду на приписи ст.ст.207, 634, 639, 642 ЦК України письмова форма даного правочину дотримана. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] свої договірні зобов'язання виконував неналежним чином: тіло кредиту, проценти за користування кредитними ресурсами та комісійні платежі у відповідності до умов договору ним сплачувалися нерегулярно, у зв'язку з чим, йому установою банку нараховувалися штрафні санкції. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31.05.2018 складає 77340, 67 грн., з яких: 2400 грн. - заборгованість за кредитом, 67581, 59 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 3200 грн. - нарахованої пені та 4159, 08 грн. штрафів, що підтверджується наявними в справі банківськими розрахунково-платіжними документами, які є належними та допустимими доказами по справі, та не оспорені відповідачем. [PERSON] не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов'язань. Водночас, згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17 відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафів в сумі 4159, 08 грн. (500,00 грн. - фіксована частина, 3659,08 грн. - процентна складова) слід відмовити. Таким чином, враховуючи зазначені обставини справи, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню: за винятком сум нарахованих штрафів. Стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем судовий збір у сумі 1762 грн., який є мінімальним розміром, визначеним Законом України «Про судовий збір для юридичних осіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial