Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.03.2006 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір. Відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом. Банк виконав зобов'язання перед відповідачем, однак [PERSON] порушила умови договору та її заборгованість перед банком станом на 30.06.2014р. складає 9 206, 32 грн. Позивач просить стягнути означену суму з відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнала, звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності, при цьому зазначила, що останній платіж за договором нею здійснювався 20.03.2013р., платежі з 2009р. по 2013р. не здійснювала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (який в подальшому змінив найменування на ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки [PERSON] встановлений до березня 2009 року, що підтверджується копією платіжної картки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Встановлено, що кредитним договором позовна давність збільшена не була. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначаються періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення відсотків за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. № 6-14цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. При цьому обставини, що переривають перебіг строку, можуть виникнути в будь-який момент до його закінчення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Можливість пред'явлення позову про стягнення боргу обмежена строком позовної давності. Відповідач під час судового розгляду просила застосувати строк позовної давності і відмовити банку з цих підстав. Жодних заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не надходило. Доводи представника позивача, що сплата [PERSON] боргу за кредитним договором 12.02.2013р у сумі 15,30 грн., 20.03.2013р. - 200 грн., 18.09.2013р. - 13,59 грн., свідчить про переривання строку позовної давності у вигляді вчинення дії особою, що свідчить про визнання нею свого боргу є безпідставними. Враховуючи, що строк позовної давності для позивача закінчився 31.03.2012р. (через 3 роки після закінчення строку дії картки), дію, яка свідчить про визнання відповідачем боргу вчинено останнім після спливу трирічного строку, а не в його межах, то суд дійшов висновку, що на момент вчинення таких дій з боку боржника, строк позовної давності сплив, а значить і не може бути перерваний. Отже, вчинення таких дій особою після спливу строку позовної давності не свідчить про переривання позовної давності, оскільки неможливо перервати строк позовної давності, який вже сплив. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed