Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19051,19 гривень, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка по справі добровільно не погашає заборгованість за кредитом, чим порушує умови кредитного договору б/н від 03 червня 2010 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позов визнає частково, а саме, в на суму що становить тіло кредиту 11000 гривень. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 03 червня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник) був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором (а.с. 5-31). Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» виконало умови Кредитного договору, надавши Позичальнику кредитні кошти. Позичальник, ухиляється від взятих на себе зобовязань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує відсотки за користування кредитом, не проводить часткове погашення кредиту у строки передбачені Кредитним договором. Станом на 30 листопада 2015 року заборгованість по Кредитному договору становить 19051 гривню 19 копійок, де: -10688,19 гривень заборгованість за тілом кредиту; -6409,84 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; -569,77 гривень заборгованість за пенею та комісією; -500,00 гривень штраф (фіксована частина); -883,39 гривень штраф (процентна складова) (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по кредиту, наданий позивачем (а.с. 4), який обґрунтовується умовами кредитного договору і нічим не спростовується. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, а відповідачка, як на підставу своїх заперечень, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1378,00 гривень судового збору.

Outcome: approved