Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

ПАТ «Український комунальний банк» 9 липня 2012 року звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 22 листопада 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 7 квітня 2014 року заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року справу було передано на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2014 року цивільну справу за позовом ПАТ «Український комунальний банк» до [PERSON] було прийнято до провадження. Позивач у своєму позові посилався на те, що 11 квітня 2008 року між ПАТ «Український комунальний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00174/08-2601, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 25 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних та щомісячною сплатою комісійної винагороди в розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту, на споживчі цілі, а відповідач [PERSON] зобов'язалася здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами договору. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 25 червня 2012 року склав 87 486 грн. 78 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 87 486 грн. 78 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 25 000 грн., відсотків та комісії за користування кредитом у розмірі 43 651 грн. 50 коп., пені у розмірі 18 835 грн. 28 коп., а також судовий збір у розмірі 874 грн. 87 коп. У заяві, наданій на адресу суду, представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві, наданій на адресу суду, просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між ПАТ «Український комунальний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00174/08-2601, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 25 000 грн., зі сплатою 24 % річних та комісійної винагороди у розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 16-17). Згідно з заявою на видачу готівки № 20/2 від 11 квітня 2008 року на виконання умов кредитного договору [PERSON] було отримано 25 000 грн. (а.с. 19). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 25 червня 2012 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 87 486 грн. 78 коп. (а.с. 11-15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 5.3 кредитного договору пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів по ньому, нараховується на фактичне число тривалості простроченої заборгованості до повторного погашення прострочених платежів і сплачується одночасно з погашенням відповідної суми боргу. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 486 грн. 78 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 25 000 грн., відсотків за комісією за користування кредитом у розмірі 43 651 грн. 50 коп., пені у розмірі 18 835 грн. 28 коп. Не підлягають застосуванню судом положення норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки за умовами зазначеної норми розмір неустойки повинен значно перевищувати розмір збитків. Розмір заборгованості за кредитом і відсотків за комісією за користування кредитом складає 68 651 грн. 50 коп., а розмір пені - 18 835 грн. 28 коп., тобто розмір пені не можна ввжати значно більшим за розмір заборгованості за кредитом і відсотками по кредиту, тому положення ч. 3 ст. 551 ЦК України у даному випадку застосовані судом бути не можуть. Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача стосовно не згоди з нарахованим банком розміром комісії за користування кредитом, а також застосування при визначенні судом розміру пені положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки відповідачем не було надано жодних доказів та розрахунків з приводу невірності нарахування їй розміру комісії за користування кредитом та розрахунку пені. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 874 грн. 87 (а.с. 20), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved