Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», уточнивши позовні вимоги, звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] і [PERSON], третя особа ГУ ДМС в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на майно, виселення зі зняттям з реєстраційного обліку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 01 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 червня 2027 року, а відповідач зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 01 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно умов якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 13 лютого 2013 року склав 59294,09 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 лютого 2013 року складає 473759,76 грн. Згідно довідки про склад сім'ї в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд звернути стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. Представник ГУ ДМС УМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 40), та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0G100001258, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 01 червня 2007 року по 01 червня 2027 року, а відповідач зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 18-22). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 01 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 40), та [PERSON] було укладено договір іпотеки № DNU0G100001258, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3012. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 30,30 кв.м., житловою площею 18,80 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-29). Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 13 лютого 2013 року виникла заборгованість у розмірі 59294,09 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 лютого 2013 року становить 473759,76 грн., яка складається з: - 27825,95 доларів США - заборгованість за кредитом; - 13040 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2353,84 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 13220,97 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); - 2822,04 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с. 7-12, 13). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивачем 17 листопада 2012 року було направлено [PERSON] вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором та добровільне звільнення квартири, що є предметом іпотеки (а.с. 14), про що свідчить реєстр поштових відправлень (а.с. 15-16, 17), але до цього часу заборгованість за кредитним договором сплачено не було. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, добровільно не сплатив заборгованість за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], шляхом його продажу. Згідно довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради № 12111 від 24 грудня 2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 137). Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Оскільки реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи, за якою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» повністю доведені, законні, обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних з вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що з [PERSON], [PERSON] на користь позивача слід стягнути рівними частками судовий збір у розмірі 3670,40 грн.: 3441 грн. + 114,70 грн. + 114,70 грн. = 3670,40 грн. (а.с. 40, 41). На підставі викладеного,

Outcome: approved