Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач 09 квітня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому зазначила, що вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] та згідно з договором про користування електричною енергією для побутових споживачів № 8401097 від 23 лютого 2009 року та на вимогу ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» отримує послуги з електропостачання. 23 лютого 2012 року в денний час невідомі жінки, як пізніше з'ясувалося контролери РЕМ 4 - [PERSON], [PERSON] без дозволу позивача увійшли по подвір'я домоволодіння де вона проживає, а згодом і до будинку, де без додаткових пояснень здійснили відключення старого лічильника, та встановивши новий, не здійснили його підключення, чим залишили позивача без електроенергії до 02 березня 2012 року. Після демонтажу лічильника було складено акт про порушення № Д 010193 від 23 лютого 2012 року, за яким споживач при користуванні електричною енергією, порушив п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме, самовільне підключення штучного заземлення нульового дроту електромережі при зміненій фазировці електролічильника, стаціонарно закріпленого на металевому контурі в підвалі. При ввімкненій нульовій пробці та включеному заземленні диск лічильника на навантаження не реагує. За результатами розгляду акту про порушення від 23 лютого 2012 року, визначено обсяг недорахованої електроенергії - 43 362 кВт/год. на суму 12 291, 95 грн. Під час складання акту, представниками РЕМ 4 було порушено ряд вимог ПКЕЕН щодо процедури складання акту та здійснення за ним нарахувань, про що позивач особисто доводила до відома керівництво підприємства, але не прислуховуючись до посилань позивача фактично було примушено визнати виявлені контролерами порушення. 29 лютого 2012 року з огляду на відсутність коштів та відсутність електропостачання, а також наполягання РЕМ 4, позивач змушена була прийняти пропозицію РЕМ 4 про укладання договору «про реструктуризацію суми, нарахованої за актом про порушення». На підставі договору позивач 29.02.2012 року сплатила 1200 грн., 03.03.2012 року сплатила 2100 грн., разом 3300 грн., також згідно розрахунків було сплачено 310,74 грн. за технічну повірку та 525 грн. за повторне підключення до електромережі. 11 травня 2013 року на запит позивача до Державної інспекції з електричного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в Дніпропетровській області, було надано роз'яснення, що акт про порушення № Д 010193 визнано таким, що складено з суттєвим порушенням. Враховуючи викладене, позивач звернулася до відповідача за усуненням порушень вказаних у висновку Департаменту, на що отримала відповідь про відмову. Позивач просила визнати акт про порушення № Д 010193 складений ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» РЕМ 4 від 23 лютого 2012 року недійсним; скасувати протокол № 19 від 28 лютого 2012 року про порушення споживачем Правил користування електричною для населення, складений комісією РЕМ 4; визнати договір № 8401097 про реструктуризацію суми, нарахованої за актом про порушення від 29.02.2012 року нікчемним; стягнути з відповідача на користь позивача незаконно нараховані штрафні санкції в сумі 3300 грн. та 310,74 грн., та 525 грн., що загалом складає 4135,74 грн. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яка постачається за вказаною адресою відповідачем. Встановлено, що 23 лютого 2012 року представниками енергопостачальної компанії за адресою: [ADDRESS] був складений Акт Н № Д 010193 про порушення Правил користування електричною енергією для населення, згідно якого за вказаною адресою було виявлено порушення правил користування електроенергією, а саме, самовільне підключення штучного заземлення нульового дроту електромережі при зміненій фазировці електролічильника, стаціонарно закріпленого на металевому контурі в підвалі. При ввімкненій нульовій пробці та включеному заземленні диск лічильника на навантаження не реагує (а.с.64). На засіданні комісії 28 лютого 2012 року 4 РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕН було розглянуто Акт Н № Д 010193 від 23 лютого 2012 року та протоколом № 19 встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], порушила вимоги п.48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме, самовільне підключення штучного заземлення нульового дроту електромережі при зміненій фазировці електролічильника, стаціонарно закріпленого на металевому контурі в підвалі. При ввімкненій нульовій пробці та включеному заземленні диск лічильника на навантаження не реагує. Згідно розрахунку розміру відшкодування збитків за період з 23.02.2009 року по 23.02.2012 року, тобто за 1095 днів, проведеного відповідно до Методики розрахунку завданої шкоди, загальна сума завданої шкоди складає 12 291,95 грн. (а.с.70,71). Встановлено, що на засіданні була присутня [PERSON], яка отримала копію протоколу, та рахунок для сплати та з якою 21.08.2002 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» уклало договір № 8401097 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, за адресою: [ADDRESS] (а.с.57-59). Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (далі - ПКЕЕН), Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок розкрадання електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 8 лютого 2006 року, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2006 року (далі - Методика). Відповідно до ПКЕЕН об'єктом споживання визначено житловий будинок, що належить споживачу на праві власності або користуванні, а самовільним підключенням - споживання електричної енергії без укладання з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов'язаних з обслуговуванням об'єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією; насильницькі дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об'єктів електроенергетики виконувати свої службові обов'язки; незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов'язків перед енергопостачальниками. Відповідно до п.42 ПКЕЕН, споживач зобов»язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред»явлення ними службових посвідчень до квартири або до іншого об»єкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об»єкті споживача. Згідно п.53 ПКЕЕН в разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, в тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. В разі відмови споживача від підпису в акті, в ньому робиться відповідна позначка. Згідно до п. 37 Правил енергопостачальник має право, зокрема, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Встановлено, що акт Н № Д 010193 від 23 лютого 2012 року підписаний трьома представниками енергопостачальника, та жодних заперечень та зауважень з приводу складання вказаного документу позивач не надавала, а навпаки погодилася з ним, про що свідчить її особистий підпис. Твердження позивача про невідповідність відомостей, викладених в акті дійсним обставинам справи, є безпідставними, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами. Решта доводів стосується суто процедурних порушень і не спростовують самого факту вчиненого позивачем порушення. Посилання позивача на те, що є незаконними протокол № 19 від 28 лютого 2012 року про порушення споживачем Правил користування електричною для населення, складений комісією РЕМ 4, є безпідставні. Так, протокол про порушення Правил споживання електричної енергії є одним із доказів такого порушення, який підлягає перевірці й оцінці судом у сукупності з іншими доказами. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права. Виходячи зі змісту положень ст. 16 ЦК України заявлені позивачем вимоги не можуть бути способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів: оскарження дій лише щодо факту складання акту, протоколу, який не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендацій сплатити нараховані кошти, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав. Згідно до ст.ст. 57,64 ЦПК України акти, протоколи є лише документи, що фіксують певну інформацію, виступають у вигляді доказів, які підлягають оцінці судом в порядку вимог ст. 212 ЦПК України, його оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім того, [PERSON] добровільно сплатила на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 29.02.2012 року - 1200 грн. за актом про порушення і 525 грн. за підключення електроенергії, 05.03.2012 року - 2100 грн. за актом про порушення (а.с.20), зазначені обставини також свідчать про визнання порушення. Зазначений позивачем спосіб захисту, не передбачений статтею 16 ЦК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що акт про порушення правил користування електричною енергією та рішення комісії про нарахування завданих збитків є внутрішніми документами Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго», які безпосередньо не покладають на споживача певних обов'язків, а відтак не порушують його права та інтереси. Всі інші доводи, викладені позивачем, не є підставою для задоволення позову, тому вказані позовні вимоги в частині визнання акту про порушення № Д 010193 складений ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» РЕМ 4 від 23 лютого 2012 року недійсним; скасування протоколу № 19 від 28 лютого 2012 року про порушення споживачем Правил користування електричною для населення, складений комісією РЕМ 4 задоволенню не підлягають. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2013 року, яке вступило в законну силу встановлено, що зазначений акт № Д 010193 від 23.02.2012 року, складений внаслідок виявлених порушень, відповідачем, відповідає Правилам та Закону України «Про електроенергетику» (а.с.36-40). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2013 року про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до [PERSON] про відшкодування збитків скасовано, та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» збитки в розмірі 8991,95 грн. ту судові витрати (а.с.44-49). Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання договору № 8401097 про реструктуризацію суми, нарахованої за актом про порушення від 29.02.2012 року нікчемним за нижченаведених обставин; . Встановлено, що 29.02.2012 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (правонаступник ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго») та [PERSON] був укладений договір № 8401097 про реструктуризацію суми, нарахованої по вказаному акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення в розмірі 12 291,95 грн., згідно п. 2 якого на момент укладання договору по акту сплачено 1200 грн. Суму, що залишилася в розмірі 11091, 95 грн. [PERSON] зобов'язалася виплатити до 05.10.2015 року з обов'язковою щомісячною оплатою до 05 числа кожного місяця згідно графіку (а.с.9). Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір про реструктуризацію суми, нарахованої по вказаному акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, оскільки передбачений цим законодавством. Всі сторони цього правочину є дієздатними особами, жодних відомостей щодо позбавлення або обмеження дієздатності будь-кого з них у суду не має, сторонами про такі обставини не повідомлялось, в матеріалах справи такі відомості відсутні. При укладанні правочину було дотримано форму встановлену законом для вчинення подібних правочинів, договір був спрямований на настання реальних наслідків. Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При таких обставинах суд вважає, що [PERSON] не було доведено, та не надано жодних доказів про відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення правочину та належних доказів, які б свідчили про те, що оспорюваний правочин, а саме укладання договору про реструктуризацію слід визнати нікчемним. У зв'язку з чим, є необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача незаконно нараховані штрафні санкції в сумі 3300 грн. та 310,74 грн., та 525 грн., що загалом складає 4135,74 грн. Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову .[PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed