Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 11.10.2011 року відповідач отримала кредит 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладені кредитного договору [PERSON] ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Між тим, відповідач належним чином не виконала зобовязання за вказаним договором, тому станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість у загальній сумі 3381,12 грн., яка складається з: 270,96\~грн. заборгованості за кредитом; 902,96\~грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1570 грн. заборгованості за пенею та комісією; а також штрафів відповідно до п.\~2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:\~500 грн.\~(фіксована частина) та 137,20\~грн.\~(процентна складова). Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] зазначену у позові заборгованість за кредитним договором у сумі 3381,12 грн., а також судові витрати: 243,60\~грн. - судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Представник позивача, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 11.10.2011 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування грошима відсотків у розмірі 30\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з норми статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі положень статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] виконав належним чином. Позичальник отримала вказану в договорі суму грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджено документально. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також п. 1.1.2.7 вказаних Умов власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, з метою запобігання виникненню Овердрафту. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальником не здійснювались платежі згідно умов кредитного договору. Тим самим, враховуючи викладене, судом встановлено існування у позивача субєктивного цивільного права щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у звязку з встановленим фактом порушення відповідачем його умов. У розрахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 11.10.2011\~р. станом на 30.06.2015\~р. становить 270,96\~грн., а заборгованості по відсоткам за користування кредитом 902,96\~грн. Судом визнається правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом та відсотками за його користування. Правовим наслідком порушення виконання зобовязання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту наведених норм закону випливає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання та залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, а й від часу такого невиконання. Як вид цивільно-правової відповідальності пеня застосовується виключно у грошових зобовязаннях та стимулює боржника до оперативності їх виконання, оскільки її розмір збільшується в залежності від кількості днів прострочення виконання. Штрафом же є неустойка, що має разовий характер, обчислюється залежно від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання та визначається у часі настанням однієї з подій: невиконання або неналежне виконання зобовязання. Згідно з п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг у разі несвоєчасної оплати послуг, передбачених Договором, Умовами та Правилами, Клієнт платить Банку пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином, умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення відповідачем строку погашення кредиту за кожен день прострочення. У той же час сторонами передбачена сплата штрафу за інші правопорушення, передбачені умовами кредитного договору: порушення строків сплати відсотків та користування кредитом та винагороди більш ніж на 30 днів. За таких обставин суд визнає, що відповідно до умов спірного договору кредиту штраф і пеня настають за різних підстав та при різних обставинах порушення зобовязання зі сторони боржника. Судом визнається правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору наданий позивачем розрахунок сум пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 1570 грн. та штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг його фіксованої частини в сумі 500 грн. та процентної складової в сумі 137,20 грн. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в порядку ст.\~60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд визнає, що [PERSON] належним чином не виконала обовязки, передбачені укладеним у встановленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах. Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено відповідними платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 243,60 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved