Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ODKTSE00000383 від 08.07.2005 року. У позовній заяві, представник позивача свої вимоги обґрунтував тим, що 08 липня 2005 року згідно кредитного договору № ODKTSE00000383 [PERSON] отримав кредит у сумі 15 000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк зі своєї сторони умови кредитного договору виконав, надавши [PERSON] [PERSON] кредитні кошти, а [PERSON] в порушення зазначених умов договору, зобов'язання покладені на нього належним чином не виконував. У зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору від 08.07.2005 року, [PERSON] станом на 26.12.2013 року має перед позивачем по справі - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 83 407 гривень 36 копійок, яка складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 4 580 гривень 12 копійок; - заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 28 256 гривень 15 копійок; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 50 100 гривень 05 копійок; З огляду на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 29092829003111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредитному договору від 08.07.2005 року на загальну суму 83 407 гривень 36 копійок, та стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 64993919400001, МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у сумі 834 гривні 07 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що посвідчується поштовим повідомленням в матеріалах справи. В позовній заяві позивач просив суд розглядати справу у відсутність представника позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Надав до суду заперечення на позовну заяву якій послався сплив строків позовної давності, також на ту обставину, що відсотки за користування кредитом та суму пені йому було зараховано після сплину строку дії кредитного договору, тобто після 06.07.2007 року, тому у задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши та перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 90181,27 грн., а також судовий збір 901,81 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № ODH0RX08760098, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 3294,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. До позовної заяви додана копія кредитного договору ODKTSE00000383, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 15 000 гривень строком до 06.07.2007 року включно. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до суду позов 22.01.2014 року, а кредитний договір між сторонами укладено 08.07.2005 року з кінцевим терміном дії до 06.07.2007 року. Вказані обставини свідчать про те, що ПАТ КБ « ПриватБанк» було відомо про наявність кредитної заборгованості у відповідача, однак, як вбачається з матеріалів справи, до 22.01.2014 року, позивачем не було вжито заходів щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачем. Повідомлень про заборгованість, листи попередження, тощо, на адресу позивача не надсилалися. Також, у своїй позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначив. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.31 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що з урахуванням положення п.7 частини тринадцятої ст..11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. В судовому засіданні при вивченні матеріалів справи не встановлено, що підчас укладення кредитного договору сторони домовлялися про збільшення позовної давності по вимогам про стягнення кредиту. Договір між сторонами укладався з 08.07.2005 року по 06.07.2007 року, а з позовом до суду позивач звернувся 22.01.2014 року. Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, з підстав наведених вище.

Outcome: dismissed