Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» у червні 2016 звернулось до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON]В, про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.07.2007 між АКІБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №380/924/07-А, згідно умов якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 30525 дол.США, зі сплатою 11% річних, з кінцевим терміном повернення до 18.07.2014. Разом з тим, 19.07.2007 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №04/П-557, згідно якого остання зобов'язалася перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках визначених кредитним договором. У зв'язку із тим, що за вказаним вище кредитним договором відповідач не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування наданими кредитними коштами у встановлені договором терміни, та станом на 05.11.2015 за відповідачем утворилась значна заборгованість, у зв'язку із чим позивач змушений звертатись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 63127,89 дол.США, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 21856,22 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 02.08.2016 було відкрито провадження у вищевказаній справі. На підставі протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016 та від 30.01.2017 справа двічі передавалась на розгляд новому складу суду. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018, у зв'язку із звільненням судді [PERSON]., справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Ухвалою суду від 27.03.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явилась, подала суду заяву у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечувала. Як вбачається з відповідей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Черкаській області, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], а відповідача [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.58, 60). Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, конверти з судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать матеріали справи. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту №380/924/07-А на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 30525 доларів США терміном до 18.07.2014 зі сплатою 11% річних (а.с.4-6). Згідно з п. 1.1 договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно до 10 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів у розмірі 364,00 доларів США. При цьому, кредит надавався позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки Fiat, моделі Forester, 2007 року випуску, білого кольору, згідно з договором купівлі-продажу укладеним з ТОВ «Паритет-Моторс» (п.1.2). За приписами п. 2.4.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а «360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. У пункті 4.1 договору зазначено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному договору кредиту між банком та відповідачами укладено договір поруки №04/П-557 від 19.07.2007 (а.с.7-8), згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язалась в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з укладених між позичальником та кредитором договору кредиту №380/924/07-А на купівлю автотранспортних засобів від 19.07.2007 (кредит №1) та договору про надання відновлювальної кредитної лінії №380/925/07-АКрЛ від 19.07.2007 (кредит №2), зокрема обов'язків щодо повернення кредиту, виплати процентів, комісій, неустойки (штрафів та пені) в розмірі та на умовах, визначених договорами кредиту, а також відшкодування витрат кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за договорами кредиту та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов'язків за договорами кредиту в порядку черговості, встановленої договорами кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 30525 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №30 від 19.07.2007 року (а.с. 9). Разом з тим, відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Згідно наданого розрахунку вимог банку (а.с.11-14), у зв'язку з неповерненням відповідачем [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №380/924/07-А від 19.07.2007, за останнім станом на 05.11.2015 утворилась заборгованість у розмірі 63127,89 дол.США, що еквівалентно до національної валюти за курсом на день проведення розрахунку - 1457081,66 грн., та яка складається з наступних складових: -23761,05 дол.США - заборгованості за кредитом, яка у еквіваленті до національної валюти станом на день проведення розрахунку складала 548438,89 грн.; -20720,29 дол.США - заборгованості за відсотками, яка у еквіваленті до національної валюти станом на день проведення розрахунку складала 478253,81 грн.; -11586,81 дол.США - пені за несвоєчасне повернення кредиту, яка у еквіваленті до національної валюти станом на день проведення розрахунку складала 267440,13 грн.; -7059,74 дол.САШ - пені за несвоєчасне повернення відсотків, яка у еквіваленті до національної валюти станом на день проведення розрахунку складала 162948,82 грн. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В розумінні статей 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності зі змісту статей 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Зі статті 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами статей 1046, 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частина перша статті 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 546 ЦК України зумовлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У відповідності з приписами частини першої статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами по справі були порушені умови Кредитного договору та Договору поруки, а тому позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 63127,89 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку - 05.11.2015 становить - 1457081 грн. є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 10928,11 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved