Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.02.2006 року [PERSON] року отримала кредит у розмірі 4700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість 21949.68 грн., яка складається з наступного: 3903.76 грн. - заборгованість за кредитом; 16524.51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1021.41 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк». Тому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 21949.68 грн. за кредитним договором № б/н від 10.02.2006 року та судові витрати у розмірі 243.60 грн. \~\~\~\~ В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» не зявився, надав письмово заяву за вх.. № 17144 від 07.07.2016 року, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить судовий розгляд провести без участі представника. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали, проти задоволення позову заперечували, та пояснили, що дійсно відповідач отримав в ПАТ КБ «Приват Банк», відповідно до укладеного договору № б/н від 10.02.2006 року, кредит у розмірі 4700 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з хворобою, відповідач, допустив порушення кредитного договору, у вигляді несплати заборгованості за кредитним договором, в результаті чого 28.04.2006 року, вперше утворилось прострочена кредитна заборгованість в розмірі 349 гривень 69 копійок. В подальшому, за вищевказаної причини, відповідач постійно порушував умови кредитного договору, шляхом несплати процентів за користування кредитом, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості за договором № б/н від 10.02.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» та клієнтом, [PERSON] В останнє, відповідач сплачував заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.02.2006 року - 29.07.2008 року що підтверджується платіжною квитанцією на суму 730 гривень 00 копійок. Вважають, що строк позовної давності по даному спору вже закінчився, оскільки про пролонгацію договору документи відсутні. \~\~\~\~ Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити із слідуючих підстав. Відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 10.02.2006 року, отримала кредит у розмірі 4700 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за кредитним договором\~\~виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість у розмірі 21949 гривень 68 копійок, яка складається з наступного: 3903 гривні 76 копійок - заборгованість за кредитом, 16524 гривні 51 копійку заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штраф, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1021 гривень 41 копійка (процентна ставка). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття «зобовязання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК) України. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (стст.530, 631 ЦК України). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (пункт 5.4 Договору), позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами ), у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Сторони встановили строки виконання зобовязань, зі щомісячним погашенням платежів ( пункт 5.4., 5.5, 5.5.1., Договору.) Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості, та строки сплати чергових платежів, визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК України). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора, про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Вказана позиція викладена в постановах Вищого Господарського Суду України, від 12.12.2012 року, та 7.03.2013року, а також в Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, від 19 березня 2014 року справа № 6-20/цс-14. В судовому засіданні документально підтверджено випискою по карті, за період з 07.03.2006 року, по 31.01.2015 року, що відповідач користувався карткою до 17.01.2009 року. Прострочена кредитна заборгованість, в розмірі 349 гривень 69 копійок, вперше утворилось 28.04.2006 року У свою чергу, банк звернувся до суду з позовом до відповідача 19.02.2015 року. Отже на заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а саме: 3903 гривні 76 копійок - заборгованість за кредитом, 16524 гривні 51 копійку заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штраф відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1021 гривень 41 копійка (процентна ставка) поширюється позовна давність, і дані суми не підлягають до стягнення.

Outcome: dismissed