Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Пирятинська РДА 21 травня 2014 року звернулася до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] У обґрунтування позовних вимог позивач указує, що мати малолітньої [PERSON], народження [INFO], [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не працює, схильна до бродяжництва, дитину матеріально не утримує, не цікавиться її здоров'ям, життям, вихованням. Так, 24 серпня 2013 року, на [ADDRESS] було виявлено малолітню [PERSON], покинуту матір'ю, у зв'язку з чим РУ ГУ УМВС України в м. Києві було складено акт «Про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину», та яку після медичного огляду в дитячій клінічній лікарні № 3 м. Києва 06 вересня 2013 року було доставлено на тимчасове виховання у Київський міський будинок дитини «Берізка». Оскільки [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, позивач просить суд позбавити її батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У судовому засіданні прокурор уважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені у передбачений законом спосіб, третя особа направила суду заяву з проханням слухати справу у відсутності її представника. Представник позивача проти заочного розгляду справи заперечує. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача та представника третьої особи у судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в їх відсутність на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], народження [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записано на підставі ст.. 125 Сімейного кодексу Украхни (далі СК України) Дитина була залишена матір'ю в місті Києві напризволяще, у зв'язку з чим з 06 вересня 2013 року знаходиться на утриманні Київського міського будинку дитини «Берізка» (а.с. 10 ). Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків: не працює, схильна до бродяжництва, дитину матеріально не утримує, не цікавиться її здоров'ям, життям, вихованням, зловживає алкогольними напоями. (а.с. 13). Висновком Пирятинської РДА визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 13). Конвенцією про права дитини, прийнятою резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (далі Конвенція), закріплено право дитина на піклування з боку своїх батьків. Як передбачено ч. 1 ст. 9 вказаної Конвенції розлучення дитини з батьками може бути визначено коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 вказаного вище Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ці вимоги закону відповідач не виконував, створюючи загрозу життю та здоров'ю своєї малолітньої дитини. Як слідує з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.07, зі змінами, внесеними постановою Пленуму ВС України № 20 від 19.12.08, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують своїх батьківських обов'язків, проте, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved