Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач 07.09.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і доводи мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2014 року. в цій квартирі з 01.07.2016 року зареєстрованого його племінника [PERSON], що ніколи не був та не є членом його сім'ї. Фактично з часу реєстрації по теперішній час [PERSON] не мешкав у вказаній квартирі, а мешкав за іншою адресою. [PERSON] було зареєстровано у квартирі формально. Крім цього, відповідач не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе позивач в повному обсязі. Особистих речей відповідача у зазначеному будинку не має. Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Між позивачем і відповідачем не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Оскільки відповідач у квартирі не проживає без поважних причин більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вважає що він втратив право користування вказаною квартирою. Отримання рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у зв'язку з чим був вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, у разі неявки відповідача не заперечую проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з почтового повідомлення про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії паспорту серії [NUMBER] виданого Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області 09.12.1997 року на ім'я [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] З довідки №5491 від 15.08.2017 року виданої Волноваською міською радою Донецької області вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS] та племінник - [PERSON]. З акту обстеження матеріально-побутових умов родини [PERSON] від 28.08.2017 року складеного депутатом Волноваської міської ради [PERSON] і членами комісії голова квартального комітету [PERSON] вбачається, що здійснено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] проживаючого за адресою: [ADDRESS] Обстеженням встановлено, що за вказаною адресою зареєстровано дві особи - [PERSON] та його племінник [PERSON]. Фактично за адресою: 85702, [ADDRESS], мешкає одна особа - [PERSON]. Племінник [PERSON] за даною адресою не проживає з липня місяця 2016 року і в будинку його особистих речей і спального місця не має. [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] Таким чином, згідно висновку депутата, встановлено факт того, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає, що є наявним у справі. Із наявної в матеріалах справи копії Договору купівлі-продажу квартири від 19.05.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Бельдєй М.І., з якого вбачається, що з однієї сторони: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та з другої сторони: [PERSON] уклали цей договір про наступне, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали (по ? частки кожний) а [PERSON] купив належну Продавцям квартиру [ADDRESS] Із наявної у матеріалах справи копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21807913 від 19.05.2017 року виданого приватним нотаріусом Бельдєй М.І. з якого вбачається, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири серія та номер 222 виданого 19.05.2014 року виданого Приватним нотаріусом Волноваського нотаріального округу Донецької області Бєльдєй М.І, про те, що він має на праві приватної власності в розмірі 1/1 частині квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 12,7 кв.м. З копії домової книги для прописки громадян, мешкаючи [ADDRESS], вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований з 01.07.2016 року [PERSON] та з 25.05.2017 року - [PERSON], що є наявною у матеріалах справи. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником квартири [ADDRESS], в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідач по даній справі є його племінником і був зареєстрований в квартирі формально, який не був та не є членом його сім'ї. Відповідач в будинку не мешкає з липня місяця 2016 року, його особистих речей та спального місця в квартирі не має, що також підтверджено окрім посилань позивача, актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON]. Враховуючи, що відповідач добровільно залишив квартиру і не мешкає в ній без поважних причин більше одного року, його особистих речей і спального місця в квартирі не має, добровільно не знявся з реєстрації, до суду за викликом не з'явився, хоча суду повістку отримав, заперечень не надав, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачу як власнику квартири користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved