Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON]\~ (надалі також відповідач), посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 21.09.2009 р. відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між нею і банком договір. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, в неї станом на 10.04.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 21091,99 грн., з яких: 1824,37 грн. заборгованість по кредиту; 14647,06 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3139,99 заборгованість за пенею і комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 980,57 грн. штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив дану справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, та не надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як було встановлено\~під час\~розгляду справи, відповідно заяви позичальника від 21.09.2009 р. відповідачу було видано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач своїм підписом у цій заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між нею і банком договір (а.с. 7). Однак, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 10.04.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 21091,99 грн., з яких: 1824,37 грн. заборгованість по кредиту; 14647,06 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3139,99 заборгованість за пенею і комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 980,57 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4-6). \~\~\~\~ \~ \~ Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов договору і кредит не повернула, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. \~ \~ \~ \~Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), а саме пунктом 6.5 передбачено погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 8-13). У той самий час, згідно з п. 8.6 Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 120 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача штрафів. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial