Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Перша всеукраїнська кредитна спілка в особі Кам'янець-Подільського відділення «Першої всеукраїнської кредитної спілки» звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.03.2015 р. між спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 232 від 27.03.2015 р. За даним договором позивач надав позичальнику кредит в розмірі 6000,00 грн. строком з 27.03.2015 р. по 28.03.2016 р. зі сплатою 79% річних. Відповідно до п.4.2 договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіку розрахунків, що є невідємною частиною кредитного договору. [PERSON] повинен був сплатити кредит та нараховані відсотки. Проте [PERSON] не дотримався графіку розрахунків в договорі та не погасив суму заборгованості. В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором спілкою було укладено договір поруки № 232/п від 27.03.2015 р. з [PERSON] Згідно п.2.2, п.2.3 договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність по кредиту перед кредитодавцем. Станом на 11.08.2015 р. сума боргу за кредитним договором № 232 від 27.03.2015 р. складає 9236,02 грн., в т.ч.: 6563,01 грн. сума неповернутого кредиту, 885,36 грн. сума нарахованих відсотків, 1761,40 грн. пеня згідно п.4.6 кредитного договору, 26,25 грн. інфляційні втрати відповідно до ст..625 ЦК України. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість по кредитному договору в сумі 9236,02 грн. та судові витрати по справі. В суді представник позивача позовні вимоги зменшив, просить суд стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі 5806,61 грн., 885,36 грн. заборгованості по відсоткам, 1761,40 грн. пені, 26,25 грн. інфляційних втрат. Уточнені позовні вимоги представник позивача підтримав, просить їх задоволити. Суду представник позивача пояснив, що відповідачами під час розгляду справи в суді добровільно погашено заборгованість по судовим витратам в сумі 243,60 грн. та частково погашено тіло кредиту, спілка вимушена була звернутись з вимогою про дострокове стягнення коштів по кредитному договору оскільки позичальник [PERSON] не сплачував поточні платежі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в суді уточнені позовні вимоги визнали частково, в сумі заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках, заборгованість по пені та інфляційним витратам нараховану позивачем вважають завищеною. Суду відповідач [PERSON] пояснив, що заборгованість по кредиту виникла в звязку з тимчасовими фінансовими проблемами, мав намір погасити кредит до 28.03.2016 р. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27.03.2015 р. між спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 232 від 27.03.2015 р. згідно якого спілка зобовязалася надати грошові кошти у кредит позичальникові [PERSON] у сумі 6600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 79,00% річних. Строк дії договору 12 місяців з 27.03.2015 р. по 28.03.2016 р. Відповідно до п.2.1 кредит споживчий. П.3.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному цим договором. П.4.1 договору встановлено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною цього договору. З приєднаного до матеріалів справи графіку розрахунків вбачається, що щомісячний платіж по договору складає 815,29-815,31 грн.(а.с.8). П.П.4 п.3.1.1. кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а також розірвати договір у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. П.4.6 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повернення отриманого кредиту, нарахованих відсотків позичальник сплачує на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена п.1.1 цього договору за кожен день прострочення, до повного погашення простроченої заборгованості, але розмір пені не повинен перевищувати 50% від суми отриманого кредиту. Свої зобовязання по кредитному договору позивач виконав надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 27.03.2015 р. Зазначені обставини сторони в суді визнали. Позичальник [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору виконував несвоєчасно та в неповному обсязі, сплатив 18.05.2015 р. 772,02 грн., 28.05.2015 р. 150,00 грн., 24.06.2015 р. 180,00 грн. Ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору № 232 від 27.03.2015 р. складає з врахуванням уточнених позовних вимог позивача: заборгованість по тілу кредиту 5806,61 грн., відсотки 885,36 грн. Зазначені позовні вимоги відповідача про дострокове стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам підлягають задоволенню. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На думку суду, позивачем неправомірно нараховану відповідачу заборгованість по пені за невиконання умов договору в розмірі 1761,40 грн. за 62 дні прострочки в розмірі подвійної ставки відсотків по договору встановлених в п.1.1 договору виходячи із загальної суми кредиту яка залишалась не сплаченою позичальником. При цьому суд враховує, що оскільки договором передбачено сплату щомісячних платежів в рахунок погашення заборгованості по кредиту, а тому пеня за 62 дні прострочки станом на 11.08.2015 р. (10.06.2015 р.) повинна бути нарахована на суму своєчасно несплачених щомісячних платежів, розмір пені буде складати 355,08 грн., а саме: 815,29 грн. + 815,31 грн.(розмір щомісячних платежів за квітень-травень 2015 р.) (772,02 грн. + 150,00 грн.((кошти сплачені позичальником 18.05.2015 р. та 28.05.2015 р.) = 708,58 грн.(розмір заборгованості яка існувала станом на 10.06.2015 р.) х 79%х2(розмір пені згідно п.4.6 кредитного договору)/365 днів х 62 дні/100= 190,17 грн.; 815,29 грн.(розмір щомісячного платежу за червень 2015 р.) 180 грн.(кошти сплачені позичальником 24.06.2015 р.) =. 635,29 грн.(розмір заборгованості яка існувала станом на 30.06.2015 р.) х 79%х2(розмір пені згідно п.4.6 кредитного договору)/365 днів х 41 дні/100= 115,50 грн.; 815,31 грн.(розмір щомісячного платежу за липень 2015 р.) х 79%х2(розмір пені згідно п.4.6 кредитного договору)/365 днів х 14 дні/100= 49,41 грн. Позивачем не надано суду доказів підтверджуючих, що він звертався до відповідача з вимогою достроково погасити заборгованість по кредиту, укладеним договором не передбачено процедури дострокового повернення кредитних коштів, а тому, на думку суду, вимоги позивача стягнути з відповідача 1761,40 грн. пені підлягають частковому задоволенню в сумі 355,08 грн. Ч.1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На думку суду, позивачем неправомірно нараховану відповідачу розмір інфляційних витрат які підлягають до стягненню з позичальника відповідно до ч.2 ст.625 в сумі 26,25 грн. виходячи із загальної суми кредиту яка залишалась не сплаченою позичальником. При цьому суд враховує, що оскільки договором передбачено сплату щомісячних платежів в рахунок погашення заборгованості по кредиту, а тому розмір інфляційних витрат виходячи із розміру індексу інфляції за червень місяць вказаному позивачем в розрахунку(а.с.4) повинен вираховуватись з врахуванням суми боргу яка існувала станом на 01.06.2015 р. в сумі 2,83 грн., а саме: 708,58 грн.(розмір заборгованості яка існувала станом на 10.06.2015 р.) х 100,4%(розмір інфляції за червень 2015 р згідно відомостей мінстату України) = 711,41 грн.; 711,41 грн. 708,58 грн. = 2,83 грн. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 26,25 грн. інфляційних витрат підлягає задоволенню частково в сумі 2,83 грн. Відповідно до договору поруки № 232/П від 27.03.2015 р. поручителями по вищевказаному кредитному договору є відповідачка [PERSON]Я, яка солідарно відповідає по зобовязаннях [PERSON] до кредитному договору № 232 від 27.03.2015 р. (п.1 договору). Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. П.4 вищевказаного договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Так як заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору № 232 від 27.03.2015 р. складає 7049,88 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту 5806,61 грн., відсотки 885,36 грн., пеня 355,08 грн, інфляційні втрати 2,83 грн., 5620,62 грн., а тому, на думку суду, позовні вимоги Першої всеукраїнської кредитної спілки про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Outcome: dismissed