Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 23 липня 2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №MKL6GA00000001, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 39 000 доларів США строком до 21 липня 2017 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 20 по 27 число кожного місяця) відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Оскільки [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконував, у такого станом на 04 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 15 643,87 доларів США, з яких 13 668,31 доларів США заборгованість за кредитом; 1 192,18 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 15,60 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 13,57 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань, а також штрафи відповідно до Договору: 9,73 долари США штраф (фіксована частина), 744,48 доларів США штраф (процентна складова), тому просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що положення п. 5.4. кредитного договору № MKL6GA00000001 від 23 липня 2007 року, на підставі якого позивач просить стягнути штраф в розмірі 9,73 доларів США (фіксована частина) та 744,48 доларів США (процентна складова) суперечать чинному законодавству та не відповідали йому й на момент укладення договору, оскільки згідно абзацу 1 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобовязання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Таким чином, оскільки положення вказаного пункту кредитного договору прямо суперечать закону, то ця частина договору є нікчемною, тобто не створює юридичних наслідків, а відповідно вимоги позивача про стягнення штрафу до задоволення не підлягають. Крім цього, оскільки кредитні кошти були отримані відповідачем для ремонту будинку, в якому той проживав з колишньою сімєю, а зараз проживає колишня дружина з їх спільною дитиною, то вказані кошти були використані в інтересах сім'ї, отже зобовязання з повернення боргу виникає також і для колишньої дружини відповідача у рівній частці. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (змінено найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № MKL6GA00000001, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 39 000 доларів США, а також у розмірі 4 387,50 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк з 23 липня 2007 року по 21 липня 2017 року включно (а. с. 9-14). Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такого станом на 04 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 15 643,87 доларів США, що становить 401 891,13 грн., з якої 13 668,31 доларів США, що становить 351 138,88 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), в тому числі 4 268,18 доларів США, що становить 109 649,54 грн. залишок простроченої заборгованості за кредитом; 1 192,18 доларів США, що становить 30 627,10 грн. заборгованість за процентами, в тому числі 1 143,95 доларів США, що становить 29 388,08 грн. залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 15,60 доларів США, що становить 400,76 грн. заборгованість по комісії; 13,57 доларів США, що становить 348,61 грн. загальна сума нарахованої пені; 9,73 доларів США, що становить 250 грн. штраф (фіксована частина); 744,48 доларів США, що становить 19 125,77 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 4-7). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 2.2.2. 2.2.4., 7.1. кредитного договору № MKL6GA00000001 від 23 липня 2007 року позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2. даного Договору; зробити погашення кредиту в порядку, сумах і строки, передбачені п. 7.1. та п. 2.3.3. цього договору. Періодом сплати вважається період з 20 по 27 числа кожного місяця; щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 578,90 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (а. с. 9-11). У відповідності до п. п. 4.1., 7.4. вказаного договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п. п. 2.2.2., 2.2.3. даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,12 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а. с. 9-11). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором № MKL6GA00000001 від 23 липня 2007 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та пенею є обґрунтованою. Що стосується стягнення штрафів, то суд приходить до висновку, що такі до стягнення не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору № MKL6GA00000001 від 23 липня 2007 року, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пунктом 5.4 вказаного кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту (процентів за користування кредитом, комісій). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, і у разі часткового задоволення позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, на суму 14 889,66 доларів США, що становить 382 515, 37 грн., то з відповідача слід стягнути на користь позивача 5 737,73 грн. судового збору.

Outcome: partial