Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач 11.02.20 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передати неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , виконачому комітету Ковельської міської ради Волинської області в особі його як органу опіки та піклування, для їх подальшого влаштування у сімейні форми виховання; стягнути з відповідача аліменти на утримання вказаних вище дітей до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі по 1\~000 грн щомісячно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що безпосереднє ведення справ по захисту прав дітей делеговано службам у справах дітей, на які покладається здійснення соцзахисту серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку. Актовим записом відділу РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ у Волинській області за № 852 від 05.12.06 р. було зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] ; дитина народилась у батьків: [PERSON] та гр. [PERSON] . Актовим записом відділу РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ у Волинській області за № 330 від 20.04.10 р. було зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] ; дитина народилась у батьків: [PERSON] та гр. [PERSON] . Актовим записом Ковельського МВ ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області за № 840 від 25.10.16 р. було зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] ; дитина народилась у батьків: [PERSON] та гр. [PERSON] . З моменту народження дітей і по даний час до служби у справах дітей надходили неодноразові усні та письмові повідомлення про те, що батьки не займаються вихованням та утриманням дітей. За такими фактами працівниками служби у справах дітей, міськцентром соцслужб, сім`ї, дітей та молоді, ювенальною превенцією Ковельського ВП ГУ НП з відповідачем та гр. [PERSON] проводили відповідну профілактичну роботу, на них складались адмінпротоколи за ст. 184 КУпАП за неналежний догляд за дітьми, однак ця робота позитивного результату не дала. Тому синів відповідача за наказом служби № 018 - 03.2 та № 019 - 03.2 було взято на облік у службі у справах дітей (підстава: «Проживання дитини у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків»). У подальшому батько помер, а бабуся (матір батька) надала дозвіл матері та дітям на їх проживання у її житлі за адресою: [ADDRESS] . Однак невістка вела асоціальний спосіб життя, не мала відповідних доходів, жила за рахунок соцдопомог, що виплачувались на дітей (пенсія по втраті годувальника). У зв`язку з цим відповідача неодноразово викликали на засідання дорадчого органу та у комісію з питань захисту прав дитини, що нею було проігноровано. Тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.01.20 р. було рекомендовано службі у справах дітей підготувати відповідну документацію щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо її синів та доньки. Покликаючись на ст. ст. 164, 141, ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, зазначає, що за висновком органу опіки та піклування м. Ковеля Волинської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , що було прийнято у січні 2020 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та затверджено на засіданні виконкому Ковельської міськради Волинської області 09.01.20 р. № 23, - підтверджено факти невиконання відповідачем батьківських обов`язків по утриманню, навчанню та вихованню своїх дітей. Комісією було рекомендовано службі у справах дітей підготувати відповідну документацію щодо позбавлення батьківських прав вище зазначеної громадянки щодо її дітей. Покликаючись на ст. ст. 165, 166, 184 СК України, виходячи з найвищих інтересів всіх вказаних вище неповнолітніх дітей, просить позов задовольнити. За ухвалою судді від 05.03.20 р. було відкрито провадження у справі. Копію вказаної вище ухвали та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 26.06.20 р. від відповідача відзиву на позовну заяву до суду подано не було. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча є належно повідомленою. Про причини неявки суду не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не пордала. Суд, вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільним та таким, що відповідатиме найвищим інтересам вказаних всіх вище неповнолітніх дітей позбавлення відповідача батьківських прав щодо них, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до повного задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з копіями свідоцтв про народження всіх вказаних вище неповнолітніх дітей, відповідач у розглядуваній справі є їх матір`ю. Як стверджується копією свідоцтва про смерть, батько дітей чоловік відповідача [PERSON] помер [INFO] у м. Ковелі Волинської області. За копіями актів обстеження умов проживання від 01.11.12 р., 15.11.12 р., 08.01.13 р., 08.08.13 р.. 17.08.15 р., 09.02.16 р., 05.10.16 р., 29.11.19 р., складених комісійно, відповідач не забезпечувала у повній мірі належне виховання дітей, умови їх проживання та навчання виявлялись незадовільними; вона отримувала відповідні рекомендації до покращення своєї поведінки та попереджалась про відповідальність Проаналізувавши вказані вище акти обстежень, суд відмічає, за короткий проміжок часу умови проживання дітей погіршились, а поведінка відповідача на краще не змінилась. Вказані вище діти відповідача - сини за наказом служби у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області від 06.12.12 р. були взяті на облік як4 такі, що виховуються у сім`ї, що опинилась у скрутних життєвих обставинах, що стверджується копіями таких наказів. Як вбачається з копії протоколу засідання дорадчого органу від 17.07.14 р., із відповідачем провадилась відповідна профілактична робота по покращенню стану виконання нею своїх батьківських обов`язків щодо її дітей. За змістом копії листа Ковельського МЦСС для сім`ї, дітей та молоді № 42/01 03 від 23.01.17 р., він звітував перед службою у справах дітей про вжиття заходів з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до копії клопотання НВК «Загальноосвітня школа I III ст. ДНЗ» с. Вербки Ковельського району Волинської області № 216 від 26.11.19 р., адміністрація цього закладу також клопотала перед службою у справах дітей про вжиття заходів з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дитини - учня цього закладу сина [PERSON] . Крім того поліція 31.01.20 р. зафіксувала те, що відповідач по місцю свого проживання характеризується негативно та як така, що неналежно доглядає та виховує своїх 3 ї малолітніх дітей, що стверджується копією відповідного рапорта поліцейського ДОП. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 23 від 09.01.20 р., є доцільним та відповідає інтересам всіх вказаних вище неповнолітніх дітей відповідача позбавлення останньої батьківських прав щодо них. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Суд, аналізуючи у сукупності надані докази, що характеризують відповідача в частині її ставлення до виконання свого батьківського обов`язку по вихованню вказаних вище всіх своїх неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що байдужість відповідача до питань, пов`язаних з життям цих дітей, ухилення від участі у їх вихованні, утриманні, зловживання спиртними напрями та неналежне реагування на профілактичну роботу соцслужб, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо цих дітей на протязі досить тривалого проміжку часу, та відповідність найвищим інтересам цих дітей - задоволення закладеного позову. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню своїх всі вище зазначених неповнолітніх дітей без поважних причин тривалий час. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає. А тому позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх вказаних вище неповнолітніх дітей є доцільним, не суперечить їх інтересам, відповідатиме найвищим їх інтересам як дітей\~з огляду на необхідність їх же захисту, що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Неповнолітніх дітей слід передати виконачому комітету\~Ковельської міськради\~Волинської області\~в особі\~його органу\~опіки та\~піклування для\~їх подальшого\~влаштування у\~сімейні форми\~виховання. Крім того\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Оскільки відповідач добровільно не надає грошових коштів на утримання вказаних вище дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач проживає разом з дітьми, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, хоча є працездатного віку, отже, вона зобов`язана сплачувати аліменти на їх утримання. Таким чином позовні вимоги стосовно присудження до стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з такого. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом ст. 182 СК України,\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Даних про те, що відповідач має доход, а також про вид та розмір такого доходу - позивачем суду не надано, однак із характеризуючи її даних слідує, що вона є працездатного віку та не працює без поважних на те причин. З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших (крім вказаних вище неповнолітніх дітей) утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання всіх своїх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і у розмірі, про який просить позивач. Зокрема відповідач будь - якого письмового заперечення проти позову до суду не подала. Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей та зобов`язана згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій у розмірі 1\~000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавчо, на кожну дитину, починаючи з 11.02.20 р. та продовжуючи до досягнення кожним із цих дітей повноліття на підставі\~ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України\~визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений\~\~Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік». Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей на користь невизначеної особи, на думку суду, є сформульованою невідповідно до вимог чинного законодавства. Тому в цій частині позов слід задовольнити, стягнувши аліменти з відповідача на особисті рахунки дітей, обов`язок по відкриттю яких слід покласти на иконачий комітет Ковельської міської ради Волинської області задля забезпечення здійснення ним контролю за їх надходженням та використанням до влаштування дітей у ту чи іншу форму виховання у встановленому законом порядку. З відповідача слід стягнути на доход держави судові витрати у справі, від сплати яких звільнений за законом позивач, у повному обсязі за двома позовними вимогами немайнового та майнового характеру в сумі по 840 грн, 80 коп. за кожною з вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved