Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 64 738,10 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.09.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3 900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 31.10.2017 року становить 64 738,10 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3 900,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 53 579,93 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 699,21 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500,00 грн. та штрафу у процентній складовій у розмірі 3 058,96 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 42). 14.05.2018 р. Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено (а.с. 53-55). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2019 р. задоволено вимоги заяви представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2018 р. по цивільній справі № 755/819/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 16.04.2019 (а.с. 81-83). Від представника позивача 14.03.2019 р. (на електронну пошту) та 18.03.2019 р. до суду надійшли аналогічні за змістом відзиви на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, оскільки відповідач не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором та про розгляд справи у суді була повідомлена належним чином. Щодо пропущення строку позовної давності, на що посилається відповідач, зазначає про те, що відповідно до Правил користування картою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік), а отже строк перевипущеної на ім'я відповідача картки - до останнього дня 08.2014 року. Оскільки позивач звернувся до суду із цим позовом 09.01.2018, то вказує, що строк позовної давності не пропущений. Інших заяв по суті позовних вимог сторони не подали. В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснила, що між нею та позивачем 03.09.2010 р. було укладено кредитний договір, востаннє вона поповнила картку 08.08.2014 р. на суму 693 грн., у подальшому вона захворіла, лікувалась у лікарні в серпні-вересні 2014 року, після того не пам'ятає, чи сплачувала кредитні кошти, карткою вона більше не користувалась. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Суд, вислухавши пояснення відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 03 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3 900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем заяви позичальника, додатками до якої є Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови і правила надання банківських послуг (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 5-30). За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умовами кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку клієнт повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно із наданим позивачем розрахунком, що перевірений судом та не оспорюваний відповідачем, станом на 31.10.2017 заборгованість відповідача становить 64 738,10 грн та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3 900,00 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 53 579,93 грн, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 699,21грн та штрафів відповідно до 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500,00 грн та штрафу у процентній складовій у розмірі 3 058,96 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 3ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно дост. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно дост. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2014 у справі № 6-61цс14. Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання відповідача було встановлено в межах строку дії картки до останнього дня серпня 2014 року, що підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 25.02.2019 року № 30.1.0.0/2-20180109/1389 з інформацією про те, що клієнт [PERSON], згідно кредитного договору б/н від 03.09.2010 року отримала картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 08.2014 року. Разом з тим, у відповідності з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як видно із виписки по рахунку, відповідач [PERSON] періодично здійснювала повернення кредитних коштів та після спливу строку дії картки останній платіж внесено нею 10.09.2014 р. в розмірі 648,92 грн., після чого кошти не сплачувались. Таким чином, строк позовної давності перервався та 10.09.2014 року позовна давність розпочалася заново. Із реєстру поштових відправлень убачається, що позовну заяву відносно [PERSON] було направлено до Дніпровського районного суду м. Києва 09.01.2018 року та 12.01.2018 р. позов надійшов до суду. Суд убачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв'язку зі спливом її строку, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем відбулося 10.09.2014 р., позивач звернувся до суду з позовом 09.01.2018 р., відповідачем та її представником заявлено про застосування строків позовної давності. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності. З огляду на відмову у позові, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed