Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], ПП «Ельбе», треті особи, що не заявляють самостійних вимог Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, відділ державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, ПАТ «Західінкомбанк», ВАТ Пересувна механізована колона «Волиньцукробуд», ОДПІ Волинської області, УПФУ м. Луцька, ТДІзПП у Волинській області, про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитну угоду № МЗ-32, на суму 190 000,00 доларів США, згідно якої відповідач 07.05.2007 року отримав строковий кредит в розмірі 190 000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 03.05.2012 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту, процентів та винагороди згідно Додатук № 1 до Кредитного договору № МЗ-32 від 07.05.2007 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та ПП «Ельбе» 10.05.2007 року уклали договори іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року та № 1291 від 10.05.2007 року відповідно. Згідно з договором іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року [PERSON] надав в іпотеку належне йому майно, а саме: нежиле приміщення бондарного цеху 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ранкова, 26. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1287 від 10.05.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з договором іпотеки № 1291 від 10.05.2007 року ПП «Ельбе» надало в іпотеку належне йому майно, а саме: склади загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м, за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Глушець, 59. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі рішення Господарського суду № 6/30-75 від 17.05.2005 року. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору у нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Для вирішення питання погашення заборгованості [PERSON] було надано працівникам ПАТ КБ «ПриватБанк» згоду на право продажу банком вищевказаної нерухомості. Проте в процесі підготовки до реалізації даної нерухомості, було встановлено, що Першим та Другим відділами державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ВДВС Луцького районного управління юстиції було накладено арешти на майно, же належить на праві приватної власності [PERSON] та ПП «Ельбе», що не дозволяє ПАТ КБ «ПриватБанк» задовільнити свої вимоги в повному обсязі, як іпотекодержателя. Факт виконання згаданих постанов, щодо накладення арешту на дане нерухоме майно витверджується інформаційною довідкою з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Отже, законом встановлений пріоритет іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке перебуває в іпотеці. Відповідно до довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, вищий пріоритет на майно, що перебуває в іпотеці і належить відповідачу, має ПАТ КБ «ПриватБанк». Отже, Перший та Другий відділи державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ВДВС Луцького районного управління юстиції не мають правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або, які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Першого та Другого відділів державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ВДВС Луцького районного управління юстиції з листами щодо зняття арешту, накладеного у відповідності до вищеназваних постанов, так як наявність даних обставин (накладення арештів) перешкоджає реалізації права Банку на продаж цього нерухомого майна. З відповіді, наданої Першим та Другим відділами державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ВДВС Луцького районного управління юстиції, вбачається, що підстави для зняття арештів з названого майна силами посадових осіб ДВС відсутні, оскільки за приписами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження, арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. На підставі наведеного, просить суд, зняти арешт з наступного нерухомого майна: - нежилого приміщення, бондарного цеху 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ранкова, 26, що належить [PERSON] на праві важності на підставі договору купівлі-продажу № 1287 від 10.05.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], - складів загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м., за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Глушець, 59, що належить ПП «Ельбе» на праві власності на підставі рішення Господарського суду № 6/30-75 від 17.05.2005 року, на яке було накладено арешт згідно: постанови Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 29.04.2011 року ВП № 21416124; постанови Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 13.03.2014 року ВП № 39702711; постанови Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19.10.2011 року ВП № 20667781; постанови Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 23.01.2012 року ВП № 30498640; постанови відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 02.08.2010 року ВП № 20613874; постанови Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 01.02.2010 року ВП № 17042461; постанови Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 03.10.2012 року ВП № 34615416; постанови відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 14.09.2012 року ВП № 34311912; постанови відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 01.08.2012 року ВП № 33707426; постанови відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 29.10.2009 року ВП №15702983. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов повністю з підстав, зазначених у заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача ПП «Ельбе» в судове засідання не зявився, подавши заяву про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, ПАТ «Західінкомбанк», ВАТ Пересувна механізована колона «Волиньцукробуд», ОДПІ Волинської області, УПФУ м. Луцька, ТДІзПП у Волинській області в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідачів та представників третіх осіб по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Судом встановлено, що 07 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитну угоду № МЗ-32, на суму 190 000,00 доларів США, згідно якої відповідач 07.05.2007 року отримав строковий кредит в розмірі 190 000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 03.05.2012 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту, процентів та винагороди згідно Додатук № 1 до Кредитного договору № МЗ-32 від 07.05.2007 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та ПП «Ельбе» 10.05.2007 року уклали договори іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року та № 1291 від 10.05.2007 року відповідно. Згідно з договором іпотеки № 1288 від 10.05.2007 року [PERSON] надав в іпотеку належне йому майно, а саме: нежиле приміщення бондарного цеху 3-1, загальною площею 553,80 кв.м., за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ранкова, 26. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1287 від 10.05.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з договором іпотеки № 1291 від 10.05.2007 року ПП «Ельбе» надало в іпотеку належне йому майно, а саме: склади загального призначення А-1, загальною площею 360,00 кв.м, за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Глушець, 59. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі рішення Господарського суду № 6/30-75 від 17.05.2005 року. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору у нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Для вирішення питання погашення заборгованості [PERSON] було надано працівникам ПАТ КБ «ПриватБанк» згоду на право продажу банком вищевказаної нерухомості. Проте в процесі підготовки до реалізації даної нерухомості, було встановлено, що Першим та Другим відділами державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ВДВС Луцького районного управління юстиції було накладено арешти на майно, же належить на праві приватної власності [PERSON] та ПП «Ельбе», що не дозволяє ПАТ КБ «ПриватБанк» задовільнити свої вимоги в повному обсязі, як іпотекодержателя. Факт виконання згаданих постанов, щодо накладення арешту на дане нерухоме майно витверджується інформаційною довідкою з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Отже, законом встановлений пріоритет іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке перебуває в іпотеці. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, вищий пріоритет на майно, що перебуває в іпотеці і належить відповідачу, має ПАТ КБ «ПриватБанк». Отже, Перший та Другий відділи державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та ВДВС Луцького районного управління юстиції не мають правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або, які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно. Наяаність публічних обтяжень (арештів) перешкоджає реалізації права ПАТ КБ «ПриватБанк» на задоволення своїх вимог за кредитним договором за рахунок коштів, одержаних від продажу земельної ділянки, яка є предметм іпотеки. Згідно зі статтями 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання». Враховуючи, що обтяження нерухомого майна було зареєстровано позивачем 10.05.2007 року, тобто раніше виникнення прав третіх осіб щодо даного майна, і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріоритетом, то в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги за рахунок спірного заставленого майна. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного відділом державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, підлягають до задоволення, оскільки порушено право ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателя спірного заставного майна. На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved