Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Перший заступник керівника Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради та Глухівської міської ради (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення шкоди, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради 30 888,94 грн. шкоди завданої незаконним звільненням працівника. Підставами звернення прокурора до суду, зазначено не вжиття заходів органами місцевого самоврядування, в інтересах яких подано позов, щодо відшкодування бюджетних коштів міської ради, понесених внаслідок виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 30888,94 грн у зв'язку із поновленням [PERSON] на посаді начальника Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради через незаконне звільнення на підставі розпорядження міського голови, підписаного заступником міського голови [PERSON], яка виконувала на той час обов'язки міського голови. [PERSON]\~була поновлена\~на посаді\~постановою Глухівського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~від 10.11.2017,\~яке залишено\~без змін\~постановою Харківського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~16.01.2018. Крім того, прокурор посилається на обмежений строк звернення до суду - 1 рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02.05.2018 року позовну заяву першого заступника керівника Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області, поданої в інтересах держави, в особі Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради та Глухівської міської ради до [PERSON] про стягнення шкоди, визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 17.07.2018 вказану вище ухвалу суду в частині повернення позову Шосткинської місцевої прокуратури, поданої в інтересах Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області скасовано, а в частині повернення позову, поданого в інтересах Глухівської міської ради Сумської області, залишено без змін. Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Від відповідача надійшов відзив на позов суть якого зводиться на не доведення прокурором підстав для звернення до суду з таким позовом в інтересах Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області. Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що розпорядженням виконувача обовязки Глухівського міського голови [PERSON] № 72-к від 13.05.2017 [PERSON] 13.05.2017 звільнено з посади начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради за одноразове грубе порушення трудових обовязків (п. 1 ст. 41 КЗпП України) (а.с. 108). Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017 у справі № 576/1042/17, позовні вимоги [PERSON] задоволено, а саме, визнано протиправним та скасовано розпорядження Глухівського міського голови № 72-к від 13.05.2017 «Про звільнення [PERSON]А.», поновлено [PERSON] на посаді начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради, стягнуто з Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради на користь [PERSON] 30 888, 94 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 101-103). Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018 вказана постанова Глухівського міськрайонного суду залишена без змін (а.с. 104-107). Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. На виконання вищевказаної постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області, розпорядженням Глухівського міського голови № 193-к від 27.11.2017 [PERSON] поновлено на посаді начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради з 28.11.2017 (а.с. 109) та останній відповідно до наказу від 29.01.2018 № 10-к та платіжних доручень № 2796, 2797, 2798 від 28.11.2017, № 105, 106, 107 від 29.01.2018 виплачено заробітну плату (з урахуванням податків та зборів) за час вимушеного прогулу у розмірі 30 888, 94 грн. (а.с. 109-118) Таким чином, внаслідок скасування незаконного наказу про звільнення [PERSON], на користь останньої з Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 30 888, 94 грн. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ст.237 КЗпП суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у звязку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільнені або переведені на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 ст.237 КЗпП настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Згідно з п.8 ч.1 ст.134 КЗпП суб'єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження №27-к від 13 травня 2017 року про звільнення [PERSON] з посади начальника управління соціального захисту населення Глухівської міської ради за п.1 ст. 41 КЗпП України було винесено виконуючим обовязки Глухівського міського голови [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З мотивувальної частини рішення суду від 10.11.2017 року у справі 576/1042/17 вбачається, що звільнення [PERSON] відбулось з порушенням трудового законодавства, а тому оскаржуване розпорядження про звільнення скасовано та поновлено працівника на раніше займаній посаді, з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Те, що саме [PERSON] виносила розпорядження про звільнення [PERSON], вбачається із самого розпорядження, яке і є скасованим за рішенням суду. У зв'язку з поновленням працівника на раніше займаній посаді було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який і є фактичним розміром заподіяної Управлінню соціального захисту населення Глухівської міської ради шкоди, оскільки працівник незаконно був звільнений з посади, не виконував свої обов'язки з незалежних від його волі причин, а роботодавець оплатив йому час вимушеного прогулу. Щодо представництва інтересів Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради Шосткінською місцевою прокуратурою Сумської області та посилання відповідача про недоведеність підстав для здійснення такого представництва суд зазначає, що вказане питання розглядалось апеляційним судом Сумської області та зроблено висновок про доведеність Шосткінської місцевою прокуратурою Сумської області підстав для здійснення представництва Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради в суді. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи розяснення, які містяться в п. 13, 20,33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову витрати покладаються на відповідача, а тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 1762,00 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 1762,00 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Outcome: approved