Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач 02 травня 2018 року звернулася до суду із позовною заявою вказуючи, що 04.06.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Фактично сім'я розпалася, вони проживають окремо один від одного, сімейного життя не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач, посилаючись ч.3 ст.105, ст.110 СК України, ст.ст. 27, 175, 177 ЦПК України просить суд розірвати шлюб укладений між нею - [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 04 червня 2011 року, зроблено актовий запис за № 474. 02.05.2018 року ухвалою суду провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 24.05.2018 року. Враховуючи всі обставини справи суд призначив справу до судового розгляду по суті на 18.06.2018 року . В судове засідання призначене на 18.06.2018 року сторони не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення, докази про що містяться в матеріалах справи ( а.с.22). На адресу суду від позивача надійшла заява, якою вона просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує ( а.с.23). Відповідач своєю телефонограмою просить суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає ( а.с.24). Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 04.06.2011 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцеківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с.5). Із змісту позовної заяви суд встановив , що через відсутність порозуміння, сторони фактично припинили сімейні відносини та проживають окремо, в різних населених пунктах, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини вказують, що сім'я фактично розпалася, тому суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та в першу чергу інтересам дитини. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved