Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач 05 лютого 2018 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 24 липня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], на утримання якого вона отримує аліменти в розмірі 1280 грн., та доньку - [PERSON], [INFO]. На сьогодні, вони фактично припинили спільне життя, проживають окремо, діти проживають разом з нею, донька [PERSON] знаходиться на її повному утриманні. Їй важко утримувати самостійно доньку, оскільки донька є дитиною, яка часто хворіє, в зв?язку з чим відвідувати дитячий садок не може, а тому, вона позбавлена можливості повноцінно працювати. Відповідач офіційно працює на ТОВ «ПАРК Інвест», але у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON]. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі,в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн., оскільки рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 12 січня 2012 року з нього вже стягнуті аліменти на утримання першої дитини-сина [PERSON] в розмірі 800,00 грн. Просить при винесенні рішення враховувати суму його заробітку та ту обставину, що з нього вже проводиться відрахування на першу дитину. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-184,191 СК України підлягає частковому задоволенню виходячі з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області 24 липня 2004 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 20). На сьогодні спільне життя між сторонами припинено та вони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачкою, донька [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивачки (а.с. 2). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 12 січня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн.00 щомісячно, починаючи з 17.10.2011 року та до повноліття дитини (а.с. 20). Обов?язок виконання відповідачем аліментних зобов?язань по утриманню сина підтверджено довідкою, посвідченою головним бухгалтером ТОВ «ПАРК Інвест», згідно якої нарахована зарплата, інші доходи [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року в розмірі 14 980 грн, 00 коп., з [PERSON] за зазначений період утримано стягнення у розмірі 50% доходів на підставі виконавчого документу № 2-5345 від 16.01.2012 року (а.с. 16). Відповідно до довідки Нікопольської об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 29.05.2018 року, [PERSON] перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець з 09.07.2015 року, її загальна сума доходу згідно наданої податкової звітності складала за 2017 рік - 161 522, 00 грн (а.с. 19). Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає, а отже, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки. При визначенні розміру аліментів суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Так, ст. 180 СК України покладає обов?язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічне роз?яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Тому, визначаючи розмір стягнутих аліментів, суд дослідив матеріальне становище як позивача, так і відповідача та інші обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема матеріальне становищепозивача, відповідача (а.с. 20). Крім того, при визначені розміру аліментів судом має враховуватись рівність обов?язку батьків утримувати дитину, конституційне право особи на прожитковий мінімум. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум на 2018 рік для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1860 грн., тому суд вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача має бути визначений в розмірі 1100 грн., що у сукупності і з урахуванням рівності батьків в утриманні дитини, буде задовольняти її потреби. Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини в зв?язку з хворобою та перенесеною дитиною операцією, а також, те, що вона позбавлена права працювати, оскільки ці обставини будь-якими належними доказами по справі не підтверджуються. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, матеріальне становище позивача та відповідача по справі, ту обставину,що з відповідача вже стягнуті аліменти на першу дитину, виходячи з рівності обов?язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1100 грн. щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: partial