Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] 23 червня 2008 року було укладено кредитний договір КІF0GА0000000005 та отримано нею кредит у розмірі 41713,58 доларів США на термін до 23.06.2018 року. В забезпечення виконання зобовязання за Договором було укладено Договір поруки, укладеним між ПАТ «Приватбанк» та поручителями [PERSON] та [PERSON]. Позивач виконав умови договору надавши кредитні кошти. Відповідачі зі своєї сторони порушили умови договору та мають заборгованість, яка станом на 06.07.2015 року становить 170431,77 доларів США. В судове засідання представник позивача не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому просив розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, надала до суду письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення. Заслухавши думку відповідача [PERSON], дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] 23 червня 2008 року укладено кредитний договір КІF0GА0000000005 та отримано нею кредит у розмірі 41713,58 доларів США на термін до 23.06.2018 року (а.с.12-14). Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязання за договором КІF0GА0000000005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено Договір поруки, в якому поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, що обумовлено п.6 зазначеного Договору поруки (а.с.16-17). Відповідно до статей 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність, як солідарні боржники. Станом на 06.07.2015 року відповідачі мають заборгованість в розмірі 170431,77 доларів США, яка складається з наступного: -40545, 94 доларів США заборгованість за кредитом; -28713,59 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -7665,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -85379,91 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; -11,90 доларів США штраф (фіксована частина); -8115,23 доларів США штраф (процентна складова). Відповідачка [PERSON] категорично не погоджується із визначеною банком сумою нарахованої пені, яка становить 85\~379,91 дол. США. Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобовязання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Згідно п.8.1. кредитного договору відповідач повинна щомісяця надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 788,11 дол. США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Позовна давність для стягнення пені встановлена терміном у 1 рік, а тому несвоєчасно виконане грошове зобовязання може складати 9 457,32 доларів США (788,11 доларів США х 12 місяців) і саме на цю суму можливо нарахувати пеню у разі несвоєчасного виконання грошового зобовязання. За 360 календарних днів із розрахунку 0,15 % за кожний день прострочки ця сума може складати 425,58 доларів США (0,15 % від 788,11 доларів США х 360 днів). Відповідно до ч. 3 cт. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно представлених відповідачкою [PERSON] документів вбачається, що у них з чоловіком, тобто відповідачем [PERSON] на утриманні перебуває донька та двоє внуків (один з яких є інвалідом), що підтверджується копією будинкової книги, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини та копією пенсійного посвідчення. Крім того, суд вважає, що позивачем не надано до позовної заяви детального розпису сукупної вартості кредиту чи графіку погашення відповідачем тіла кредиту та відсотків, а тому суд не може погодитись з доводами позивача про те, що відповідач [PERSON] не доплачувала суму відсотків за користування кредитом, оскільки в первинних документах, а саме в представлених нею копіях квитанцій за 2008 рік чітко видно, що вона сплачувала достроково тіло кредиту та сплачувала в повному обсязі нараховані відсотки, а тому не зрозуміло, звідки виникла заборгованість по комісіям. В порушення вимог законодавства позивач надав до суду облікові документи, які повністю суперечать первинним документам і не довів точної суми заборгованості. З різних за змістом документів взагалі не зрозуміло, яка у відповідача [PERSON] заборгованість по кредиту та як її погашати. Так, в позовній заяві вказана сума 170 431,77 доларів США, а в повідомленні, яке датоване 13.07.2015 року та направлене відповідачу, вказана інша сума- 141 233,19 доларів США. На думку суду, позовна заява не містить посилань на докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Наданий розрахунок нічим не підтверджений, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом. Також, судом зясовано, що в суму нарахованої позивачем заборгованості за кредитним договором увійшов штраф в сумі 11,90 доларів США. Разом з цим в п.5.3 Договору передбачено штраф в розмірі 250 грн. (фіксована ставка), а тому нарахування штрафу в доларах США є незаконним. Тому позивачем безпідставно нараховано штраф в сумі 115,23 доларів США, що становить 5 % від суми 162 304,64 доларів США, в яку входить пеня на суму 85 379,91 доларів США. Таким чином, в порушення вимог ч.2 ст. 550 ЦК України на неустойку нараховано відсотки, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, ст. 131 ЦПК України містить обовязок сторін подати докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Позивач таким правом в повному обсязі не скористався. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню лише частково. В зв»язку з чим, та відповідно до ст..88 ЦПК України стягненню в солідарному порядку з відповідачів підлягає сума судового збору в розмірі 1000 гривень.

Outcome: partial