Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» 20.11.2013 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування (в порядку регресу), обґрунтовуючи вимоги тим, що між ВАТ «Старахове товариство «Іллічівське», правонаступником якого є ПАТ «Старахове товариство «Іллічівське» та АКБ «Індустріалбанк» був укладений Генеральний договір № ЦО-17-000018 добровільного страхування фінансових ризиків від 31.10.2008 р. Відповідно до Реєстру №7 від 30.09.2009 року до Генерального договору страхування фінансових ризиків № ЦО-17-000018 від 31.10.2008 р. під страховий захист були взяті ризики у відношенні Договору кредитної лінії № КЛ/0101/006268/08 від 16.09.2008 р., укладеного між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] Представник ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» в судове засідання не з'явився та надав суду заяву, де позов підтримав та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився та надав суду заяву, де проти позову заперечував та просив справу розглядати за його відсутності, а також застосувати позовну давність і в задоволенні позову відмовити. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Відкритим акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське». правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» та Акціонерним комерційним банком «Індустріалбанк» був укладений Генеральний договір № ЦО-17-000018 добровільного страхування фінансових ризиків від 31.10.2008 р. Згідно умов вищевказаного договору предметом страхування є - майнові інтереси Страхувальника, що пов'язані з матеріальними збитками Страхувальника, завданими внаслідок невиконання та/або неналежного виконання Позичальниками договірних зобов'язань з повернення суми кредиту та/ або зі сплати відсотків за користування кредитом, як повністю, так і частково, відповідно до умов договорів кредитних ліній, укладених Позичальниками зі Страхувальником. Відповідно до Реєстру № 17 від 30.09.2009 р. до Генерального договору страхування фінансових ризиків № ЦО-17-000018 від 31.10.2008 р. під страховий захист були взяті ризики у відношенні Договору кредитної лінії № КЛ/0100/006268/08 від 16.09.2008 р., укладеного між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON]. 28.10.2009 р. та 03.12.2009 р. Страхувальник звернувся до Позивача із Заявою на виплату страхового відшкодування та Реєстром на виплату страхового відшкодування № 9, та повідомив Страховика про настання страхового випадку, а саме - непогашення позичальником заборгованості відповідно до умов, встановлених в кредитному договорі. На 24.10.2009 р. загальна заборгованість Відповідача по кредитному договору склала 5530, 18 грн. (п'ять тисяч п'ятсот тридцять грн. 18 коп.), та на 03.12.2009 р. - 65,77 грн. Всього 5595, 95 грн. 09.11.2009 р. та 30.12.2009 р. ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» було виплачене страхове відшкодування АКБ «Індустріалбанк» в розмірі 5595,95 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується Страховим актом № ЦО-12882-ЦО-17-000018 від 04.11.2009 року (а.с.5), Страховим актом № ЦО-13576-ЦО-17-000018 від 26.12.2009 р. (а.с.6) та платіжним дорученням № 5390 (а.с.49) від 09.11.2009 р., платіжним дорученням № 6377 від 30.12.2009 р. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з Реєстру по кредитних договорах, останнє погашення заборгованості з боку [PERSON] відбулось 15.09.2010р. (а.с.40). Отже, після 15.09.2010р. відновився перебіг позовної давності та були порушені права позивача, а тому у позивача виникло право на звернення до суду і почався перебіг строку позовної давності. Позивач звернувся до суду 20.11.2013р., тобто більше, ніж через три роки с початку перебігу строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено в суді, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.79). Отже, на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до ст.88 ЦПК України відсутні правові підстави для стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed