Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач 01.03.2017 року звернувся в Краматорський міський суд Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], який обґрунтовує тим, що відповідач відповідно до укладеного договору б/н від 02.09.2011 р. отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В порушення умов договору відповідач свої зобов?язання належним чином не виконував. Станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в розмірі 38435,51 грн., яка складається з: 3007,77 грн. заборгованість за кредитом; 29921,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1806,45 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 02.09.2011 р. у розмірі 38435,51 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та пояснив, що відповідачка підписав заяву, та таким чином приєдналася до Правил та тарифів банку. Відповідно до Умов та правил, банк має право на зміну тарифів. Сам боржник зобовязаний слідкувати за зміною тарифів на сайті банку та станом боргового зобовязання, про зміну процентів також повідомлялося через смс-повідомлення. Ліміт кредиту для відповідача було збільшено до 3000 грн. З січня 2014 році відповідач вийшов на постійну прострочку виконання зобовязання. Після липня 2014 році відповідач перестав здійснювати платежі. . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та пояснила, що він визнає тіло кредиту, але проценти нараховані не співрозмірно високі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У судовому засіданні встановлено, що 02.09.2011 року відповідач підписав заяву на отримання кредитного ліміту, із базовою процентною ставкою за кредитом 2.5% на місяць (а.с.7-8) На вказаній заяві мається підпис відповідача та уповноваженої особи банку, тобто підписи обох сторін за договором. Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 31.01.2017 року становить 38435,51 грн., яка складається з: 3007,77 грн. заборгованість за кредитом; 29921,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. нарахована комісія та пеня; 2306,45 грн. заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-6). Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 3200,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 2306,45 грн. задоволенню не підлягають, бо відповідачка мешкає в зоні проведення АТО та зазначена пеня та штрафи нараховані після 14.04.2014 року, пеня, яка нарахована до 14.04.2014 року в сумі 200 грн. погашена платежем, зробленим відповідачем 16.07.2014 року. Також в судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачем у письмовій формі 02.09.2011 року було підписано кредитний договір із розміром процентів 2,5% в місяць. 10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, враховуючи, що кредитний договір повинен укладатися письмово із зазначенням розміру процентної ставки, суд прийшов до висновку, що стягненню за кредитним договором підлягають тіло кредиту, бо відповідачка не заперечувала, що отримувала кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту та проценти у розмірі 30,0% річних, бо саме такий розмір процентів письмово було закріплено сторонами із підписанням таких умов обома сторонами, дана процентна ставка є фіксованою, а отже зміна банком розміру процентів безпідставна. Разом з тим, враховуючи, що позивач не надав розрахунку заборгованості по процентам, виходячи з базової процентної ставки 2,5% в місяць (30,0% річних), розмір процентів за кредитним договором, які утворилися станом на 31.01.2017року дорівнює: 29921,29 грн. 13,2% (різниця між 43,2% та 30,0%) 100,00 грн. (сплачені відповідачем 26.07.2014 року) = 20571,24 грн. Суд не приймає пояснення та доводи позивача про те, що Умови та Тарифи є письмовим договором, в якому встановлена можливість збільшення процентної ставки банком в односторонньому порядку, бо у звязку з відсутністю на зазначених Умовах та тарифах банку підпису позичальника, не можна вважати такі Умови та Тарифи частиною укладеного між сторонами кредитного договору. При підписанні заяви анкети була встановлена фіксована процентна ставка, а отже відповідно до ст.1056-1 ЦК України, зміна розміру процентної ставки банком в односторонньому порядку є нікчемною та до уваги судом не береться. Відсутність позову та судового рішення про визнання недійсним підвищення відсоткової ставки та зобовязання перерахувати заборгованість не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 981,55 грн. З огляду на викладене,

Outcome: partial