Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 03.10.2018 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 06.11.1999 вона з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 89. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка, на даний час, проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них зникла взаємоповага один до одного і почалися сварки в сім'ї. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з 06.02.2013 року. В зв'язку з чим, просить розірвати шлюб, неповнолітню дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», судові витрати залишає за собою. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 06.11.1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 89. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них зникла взаємоповага один до одного. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 06 лютого 2013 року, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати за проханням позивача суд залишає за нею. Враховуючи наведене,

Outcome: approved