Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач 05.02.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, уточнивши вимоги заявою про зміну підстав позову від 14.06.2019 року згідно якого просила: скасувати заходи забезпечення позову накладені на квартиру [ADDRESS] , а саме: -Обтяження №17370763 від 10.11.2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника №47652948 від 09.11.2016 року відділу примусового виконання рішень ДВС МЮ України; -Обтяження №8752436 від 16.02.2015 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва по справі №761/2817/15-к від 04.02.2015 року; -Обтяження №3613440 від 29.11.2013 року на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси; -Обтяження №9473093 від 01.02.2010 року згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 28.01.2010 року по справі №2-6242/10; -Обтяження №12727046 від 12.07.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №31987886 від 12.07.2012 року відділу примусового виконання рішень ДВС МЮ України. В обґрунтування позову відзначено, що 23.10.2007 року між ПАТ «АБ «Порто-Франко» та [PERSON] укладено кредитний договір №2716/01-07 на суму 1262500 грн. на строк з 23.10.2007 року по 23.10.2012 року. На забезпечення виконання зобов`язання між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом за яким є кв. [ADDRESS] . На підставі укладення договорів про відступлення права вимоги, право вимоги до боржника [PERSON] перейшло до [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Одеської області у справі №523/31500/13-ц від 08.05.2018 року в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки. Між [PERSON] та [PERSON] є домовленість про задоволення вимоги кредитора. 27.05.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , втім накладені обтяження на квартиру не дають в повній мірі використовувати право власності. Ухвалою суду від 11.02.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 22.03.2019 року відмолено у відкритті провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного слідчого управління служби безпеки України щодо вимоги про скасування заходів забезпечення накладених на квартиру [ADDRESS] обтяження №8752436 від 16.02.2015 року у виді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/2817/15-к від 04.02.2015 року, особа в інтересах якої встановлено обтяження - головне слідче управління служби безпеки України. В іншій частині позовних вимог провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 05.06.2019 року. У підготовчому засіданні 05.06.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 22.07.2019 року. У підготовчому засіданні 23.07.2019 року було прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову від 14.06.2019 року (т.1 а.с.134-139), оголошено перерву до 10.09.2019 року. Ухвалою від 10.09.2019 року було замінено неналежних відповідачів та залучено до участі у справі третіх осіб. Ухвалою суду від 01.11.2019 року було витребувано докази та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.12.2019 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 11.12.2019 року розгляд справи було відкладено на 10.02.2020 року. У судове засідання 10.02.2020 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 18.03.2020 року. Ухвалою від 18.03.2020 року залишено без розгляду заяву адвокатського об`єднання «Нумінум» про вступ до участі у справі в якості третьої особи. Ухвалою суду від 16.04.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Головного слідчого управління служби безпеки України щодо вимоги про скасування заходів забезпечення накладених на квартиру [ADDRESS] обтяження №8752436 від 16.02.2015 року у виді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/2817/15-к від 04.02.2015 року, особа в інтересах якої встановлено обтяження - головне слідче управління служби безпеки України. У судове засідання 16.04.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Суд, у зв`язку з неявкою в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.05.2019 року [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.140). З інформаційної довідки №153512852 від 22.01.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладенні наступні обтяження: -Обтяження №17370763 від 10.11.2016 року на підставі постанови про арешт майна боржника №47652948 від 09.11.2016 року відділу примусового виконання рішень ДВС МЮ України; -Обтяження №3613440 від 29.11.2013 року на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси; -Обтяження №9473093 від 01.02.2010 року згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 28.01.2010 року по справі №2-6242/10; -Обтяження №12727046 від 12.07.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №31987886 від 12.07.2012 року відділу примусового виконання рішень ДВС МЮ України (т.1 а.с.71-73). Підстави набуття позивачем права власності не стосуються предмету доказування, тому докази подані для відповідною мети не приймаються судом до уваги, зокрема, кредитний договір, договір іпотеки, договори відступлення права вимоги та ін. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накладені арешти на майно боржника [PERSON] не є актуальними, адже власником квартири з 29.05.2019 року є [PERSON] , тому накладені обтяження на квартиру [ADDRESS] мають бути скасовані. Витребувані судом матеріали виконавчого провадження ухвалою від 01.11.2019 року, суду надані не були. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову заяву [PERSON] яка через накладений арешт на нерухоме майно, позбавлена права розпоряджатися своїм майном.

Outcome: approved