Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

ПАТ „Кредобанк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] вказуючи на те, що 25.04.2012 року між ВАТ „Кредобанк та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 49-12 про надання кредиту в сумі 144057,60 грн., зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, остаточна дата погашення 24.04.2019 року. ПАТ „Кредобанк являється правонаступником ВАТ „Кредобанк. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 2557 грн. не пізніше останнього робочого дня місяця. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 25 квітня 2012 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] та було укладено договір поруки № 35-12, згідно якого [PERSON] зобовязується відповідати перед банком солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобовязаний, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісії в розмірах передбачених кредитним договором, сплатити пеню, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати банку, повязані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Однак умови кредитного договору [PERSON] належним чином не виконує. Таким чином станом на 15.09.2014 року загальна заборгованість по поверненню кредиту складає 127243,59 грн., з яких: заборгованість по кредиту 116756,03 грн.; заборгованість по відсоткам 9148,43 грн.; пеня за порушення строків сплати кредиту 1339,13 грн.. А тому позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору № 49-12 від 25.04.2012 року в сумі 127243,59 грн. та сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 1272,44 грн. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову 27.01.2015 року подала зустрічну позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору № 49-12 від 25.04.2012 року, визнання недійсним договору поруки № 35-12 від 25.04.2012 року та визнання недійсним договору застави транспортного засобу від 25.04.2012 року, яка ухвалою від 27.01.2015 року обєднана в одне провадження з зустрічним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, але на адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги по вищевикладеним мотивам підтримує і просить позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує, вказавши в запереченні проти зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договорів, що при укладенні кредитного договору на отримання коштів в сумі 144057 грн. 60 коп. на придбання легкового автомобіля позивач ніяким чином не порушив Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала зустрічний позов, вказавши, що позивачем при укладенні кредитного договору № 49-12 від 25.04.2012 року на отримання кредиту в сумі 144057 грн. 60 коп., для придбання легкового автомобіля марки OPEI, модель CORSA, було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». В порушення Закону не було проведено переддоговірну роботу з позивачем, в кредитному договорі застосовані несправедливі умови кредитування, що суперечать закону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що він не підписував договору поруки, а тому не є відповідачем у справі. Повідомлення поштового звязку про отримання кореспонденції в установі поштового звязку можливо не побачив у поштовій скриньці, оскільки отримує досить багато кореспонденції. Заслухавши пояснення відповідачів та вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно положень ч.5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несприятливі умови в договорах. Зокрема положення, згідно яким передбачені зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. (Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.) З кредитного договору № 49-12, укладеного між позивачем [PERSON] акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] вбачається, що позивач ознайомилась з умовами кредитування, діючими тарифами Банку та загальною вартістю кредиту. Кредитний договір не містить умов про зміну у витратах, щодо плати за обслуговування кредиту, плати за дострокове його погашення. В силу ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач мала право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте вона відповідно розрахунку суми про стягнення заборгованості по кредитному договору № 49-12 від 25.04.2012 року вносила банку кошти на погашення кредиту та відсотки за користування кредитними коштами з травня 2012 року по березень 2014 року. Таким чином суд приходить до висновку, про відмову [PERSON] в задоволенні зустрічного позову, оскільки доказів порушень Закону України «Про захист прав споживачів» з боку кредитора при видачі кредиту в судовому засіданні не добуто. Відповідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (ч.4 ст. 559 ЦК України). В забезпечення вищевказаного кредитного договору, 25 квітня 2012 року був укладений договір поруки № 35-12, згідно якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань в повному обсязі за кредитним договором № 49-12 від 25.04.2012 року. Договір укладено в трьох примірниках (по одному примірнику для кожної сторони), поручитель підтвердив, що йому відомі всі умови кредитного договору. Договір в ступив в силу з моменту його підписання. В договорі наявні підписи представника кредитора, код банку, код ЄДРПОУ банку, та підписи [PERSON] та [PERSON] та їх ідентифікаційні номери. Доказів того, що договір поруки підписаний не [PERSON] суду не було надано. [PERSON] умови кредитного договору не виконала і станом на 15.09.2014 року загальна заборгованість по поверненню кредиту складає 127243,59 грн., з яких: заборгованість по кредиту 116756,03 грн.; заборгованість по відсоткам 9148,43 грн.; пеня за порушення строків сплати кредиту 1339,13 грн.. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов ПАТ „Кредобанк і стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь позивача 127243,59 грн. заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1272,44 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved