Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позива звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом в якому просить стягнути на її користь із відповідача аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони із відповідачем з 2001 року по 2013 рік перебували у фактичних шлюбних стоунках, від яких 16.02.2007 року народився син [PERSON]. У 2013 році шлюбні відносини вони припинили, стали мешкати за різними адресами, при цьому дитина залишилася мешати із нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку, але останнім часом ця допомога стала носити не регулярний характер, що ставить дитину у скрутне матеральне становище. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментних платежів на утримання сина у розміврі 1/4 частини з усіх видів його доходу, пояснивши, що в ін є здоровою, працездатною особою, має постійне місце роботи на РМЦ ДП СхідГЗК та не має інших утриманців окрім сина [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні із пояснень позивача судом безспірно встановлено, що сторони перебували між собою у фактичних шлюбних стосунках з 2001 по 2013 рік, після чого шлюбні відносини припинили. Із копії свідоцтва про народження судом також безспірно встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5). На даний час сторони проживають окремо: позивач із сином у м. Жовті Води по вул. Бргуна, 42/18, а відповідач - у м. Жовті Води по вул. Франка, 56/45. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обовязків (ч.2 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обовязком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і\~ ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги, що [PERSON] є працездатною особою, має постійне місце роботи на РМЦ ДП СхідГЗК, платником аліментів на користь інших осіб не являється. Відтак, суд вважає справедливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved