Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулися із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в сумі 22939,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписала заяву №б/н від 13.03.2012 року, згідно якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 5200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили [PERSON] картковий рахунок, випустили та надали платіжну картку, а також здійснювали її обслуговування. [PERSON] зобов'язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку ПАТ КБ «Приват Банк» просять стягнути та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмове заперечення в якому зазначено, що позивачем фактично не підтверджено отримання кредитних коштів відповідачем, оскільки в матеріалах справи відсутній відповідний платіжний документ. Анкета-заява не містить угоду про сплату комісії, а тому правова підстава для її нарахування відсутня, а штраф та пеня є різновидністю неустойки, тобто одного і того ж виду юридичної відповідальності, що суперечить ст.61 Конституції України. Крім цього, представник відповідача просила відмовити позов у частині стягнення неустойки, оскільки сплив строк позовної давності. Судом встановлено, що 13.03.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір у виді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якого ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили [PERSON] картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснювали її обслуговування, а [PERSON] зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом на суму залишку заборгованості, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON] ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, станом на 24.05.2017 року відповідач має заборгованість - 22939,80 грн., яка складається з наступного: 4240,02 грн. - заборгованість за кредитом; 1851,31 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; пеня - 15279,91 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1068,56 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Доводи представника відповідача про не підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем, а також безпідставне нарахування надмірних відсотків, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та достатніми доказами та спростовуються наведеними вище доказами. Проте, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивач незаконно просить стягнути і пеню, і штраф. Згідно ч.2, ч.3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, свідчить про недотримання положень, закріплених у Конституції України, а тому стягненню з відповідача підлягає лише пеня. Доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу), оскільки він був пропущений при пред'явленні позову до суду, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.214 ч.1 п.2 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Відповідно до вимог ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, заява про застосування позовної давності до стягнення неустойки підлягає задоволенню, пеню необхідно стягнути за останні 12 місяців перед зверненням позивача до суду, що складає 10138,22 грн. Таким чином, зваживши у сукупності надані докази по справі, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає стягненню заборгованість - 16229,55 грн., яка складається з наступного: 4240,02 грн. - заборгованість за кредитом; 1851,31 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; пеня в межах річного строку в сумі 10138,22 грн., а інші позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, позов судом задоволено частково, то судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 1132 грн., що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial