Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач 06.11.2019 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Вона та їх діти: [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом, поділили спадщину згідно договору про поділ спадщини. Так, у позивачки, в тому числі, виникло право на спадкування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , який належав її чоловікові. Позивачка є єдиними спадкоємцем за законом на згаданий вище житловий будинок. Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які претендують на вищевказане спадкове майно спадкодавця - немає. В зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву і просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнають в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 135/2019, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с.6, 10.), який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя чоловік позивачки [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцями за законом на спадкове майно [PERSON] є його дружина, позивачка по справі, та їх діти: [PERSON] та [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк, позивачка та її діти - [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В., кожен окремо, із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька (матеріали спадкової справи). 05 листопада 2019 року позивачка та її діти - [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадщини за реєстровим №1988, який було посвідчено приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В.. Згідно даного договору до позивача (сторона 1 за договором) на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, перейшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку, площею 0,1739 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Таким чином, позивачка на згаданий вище житловий будинок є єдиним спадкоємцем за законом. Інші спадкоємці за законом та заповітом - відсутні. 05.11.2019 позивач разом з іншими спадкоємцями за договором про поділ спадщини, подали приватному нотаріусу Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. заяву про видачу їм Свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, того ж дня всім спадкоємцям були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачу ж було видано згадане свідоцтво лише на частину спадщини, а саме на дві земельні ділянки згідно договору про поділ спадщини. У видачі ж свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений спадковий житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та запропоновано звернутися до суду (а.с.19). Позивачка як єдиний спадкоємець, яка прийняла у спадщину житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті свого чоловіка, але через відсутність правовстановлюючих документів на нього не може отримати свідоцтво про право на спадщину, звернулася до суду з даним позовом. Факт того, що вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно на праві власності належав [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується довідкою №1225 від 23.09.2019 та копіями облікових карток об`єкта погосподарського обліку за 2006-2010, 2011-2015 роки, виданих виконкомом Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.12, 13-14). За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: прибудова, літня кухня, сарай, сарай, погріб (прибудова) огорожа, хвіртка, ворота колодязь, каналізаційний колодязь. Загальна площа приміщень будинку становить 61,4 кв.м., житлова площа - 25,70 (а.с.15-17). Згідно звіту про оцінку майна №19-739, ринкова вартість зазначеного вище спадкового будинку становить 61 260,00 грн (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved