Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач 04.11.2019 р. звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що їй належить спірна квартира, де зареєстрований її син, який у 2008 році поїхав проживати у м. Москва до свого батька та з того часу за місцем реєстрації не проживає, його особистих речей у квартирі немає. У зв`язку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою, вона змушена нести додаткові витрати при оплаті комунальних послуг. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2020 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував. Вказав, що відповідач, покинув житло самостійно та переїхав до м. Москва, грошей на утримання квартири не надає, бажання повертатись не має. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивачка його сусідка та подруга, відповідач її син, який виїхав ще у 2008 році до свого батька до м. Москва, приходить раз на тиждень перевіряє квартиру [PERSON] , [PERSON] не повертався до квартири. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивачка її рідна сестра, а відповідач її син, який не проживає у квартирі з 2008 року, оскільки виїхав до свого батька вчитися та працювати. Він не має бажання повертатись, а позивачці тяжко сплачувати за нього комунальні послуги. Адреса місця проживання відповідача їй не відома, але вона спілкується з ним в мережі інтернет та відповідач категорично не бажає повертатись та спілкуватись. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджено договормо купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В. 14.07.1999 року за реєстровим №1525 (арк. справи 6). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.01.1994 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 29.10.1998 року (арк. справи 8, 9). 25.10.2019 року ОСББ «Добродія Дніпро» затверджено акт про не проживання особи за місцем реєстрації, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований: [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з 20.01.2008 року до цього часу (арк. справи 10). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач маючи об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач чи інші особи не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкаючи в спірній квартирі з 2008 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 березня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved