Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про застосування наслідків недійсності до нікчемного договору купівлі-продажу, в обґрунтування якого зазначив, що 08 серпня 2007 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно з Законом України «Про акціонерні товариства», та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №5571230. Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 170000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за його використання та повернути кредитні кошти Позивачу в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 08.08.2027р. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем і [PERSON] укладено договір іпотеки №5571452 від 08.08.2007, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за р.№ 1890. Предметом договору іпотеки є будинок та земельна ділянка кадастровий номер: 2310100000:04:008:0040, розташовані за адресою: [ADDRESS]. 20.08.2009 Господарським судом Запорізької області постановою по справі №19/166/09 фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Баранову Олену Русланівну (ліцензія [NUMBER] від 31.05.09 (надалі - Ліквідатор). В ході ліквідаційної процедури, без погодження з Позивачем, Ліквідатором з [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу іпотечного майна, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ціна договору купівлі-продажу становила 161600,00 грн. Постановою Вищого господарського суду України від 07.07.2010 у справі №19/166/09 постанову господарського суду Запорізької області від 20.08.2009 про визнання ФОП [PERSON] банкрутом скасовано, а провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] припинено. Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.09.2010 у справі № 19/166/09 за заявою [PERSON] було роз'яснено постанову Вищого господарського суду України від 07.07.2010 наступним чином: правовим наслідком скасування постанови про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця [PERSON] та припинення провадження у справі про банкрутство № 19/166/09 є відновлення правового становища (прав та обов'язків) сторін та учасників провадження у справі про банкрутство, що існували до порушення провадження у такій справі, у тому числі і в частині обтяжень та заборон стосовно майна фізичної особи-підприємця [PERSON], застосованих до порушення провадження у справі про банкрутство. За таких обставин, оскільки ліквідатор не мав права укладати договір купівлі-продажу предмета іпотеки від імені [PERSON], правове становище Позивача та [PERSON] щодо предмета іпотеки повинно бути відновлено у первісний стан, який існував до порушення провадження у справі про банкрутство. Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 31.05.2010 за р.№426, в силу положень ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» є нікчемним, позивач просить згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України застосувати до сторін договору купівлі-продажу посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 31.05.2010 за р.№ 426, двосторонню реституцію: зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] будинок жилий адреса місцезнаходження: [ADDRESS], та земельну ділянку (цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; площа 0,1000 га; кадастровий номер: 2310100000:04:008:0040, за адресою: [ADDRESS]); зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 161 600,00 грн., одержані за договором купівлі-продажу; зобов'язати Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] та поновити право власності [PERSON] на жилий будинок за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку кадастровий № 2310100000:04:008:0040, за адресою: [ADDRESS], та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; зобов'язати Управіління земельних ресурсів у м. Запоріжжі Запорізької області скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] та поновити право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий №2310100000:04:008:0040, за адресою: [ADDRESS], та внести відповідні записи до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а також Державного земельного кадастру. Також позивач просить стягнути з відповідачів солідарно понесені судові витрати. В судових засіданнях представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач [PERSON] виклавши заперечення проти позову у заяві про перегляд заочного рішення від 28.08.2013р. у даній справі, в судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явилася жодного разу, заперечень проти позову не надала. Третя особа - ліквідатор Баранова Олена Русланівна, суду пояснила, що вона була призначена ліквідатором банкрута ФОП [PERSON] Ліквідаційна процедура проводилася нею у повній відповідності з вимогами законодавства щодо ліквідації банкрутів - фізичних осіб підприємців. Одним з кредиторів являвся ПАТ «ПУМБ» за договором №5571230 від 08.08.2007р., кредиторська заборгованість становила 163525,00 доларів США. У грудні 2009 року, відповідно до вимог закону, було проведено відкриті торги (аукціон), переможцем на яких стала [PERSON] За виключенням гарантійного внеску переможець аукціону перерахував кошти за придбане нерухоме майно банкрута на рахунок організатора відкритих торгів. На підставі протоколу торгів було оформлено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Кошти, отримані від реалізації майна на аукціоні, в подальшому були перераховані на рахунок ПАТ «ПУМБ» і отримані банком. Таким чином, договір купівлі-продажу був укладений у повній відповідності до вимог чинного законодавства, підстави вважати його нікчемним, відсутні. Позов вважає необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. За правилами ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Обов'язки доказування і подання доказів покладені на сторони. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно з Законом України «Про акціонерні товариства», та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №5571230. Відповідно до умов Кредитного договору Позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 170000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за його використання та повернути кредитні кошти Позивачу в порядку та у строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 08.08.2027р. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки №5571452 від 08.08.2007р., посвідчений [PERSON],, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за р.№ 1890. Згідно з пп. 1.2.1.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є наступне майно: 1. будинок жилий адреса місцезнаходження: [ADDRESS]. На земельній ділянці, зазначеній в п. 1.2.1.2. цього Договору, знаходиться: жилий будинок, жила прибудова черепашник, обкладений цеглою, житловою площею 83,8 кв. м. позначений в плані літерами «Ж,Ж'», гараж, позначений на плані літерою «К», сарай, позначений в плані літерами «З,И», літня кухня, позначена в плані літерою «З'», льох з шийкою позначений в плані літерами «пг», паркан, позначений в плані цифрами « 7,8,9,10,11,12,13», замощення, позначене в плані літерою «І», підпірна стіна, позначена в плані цифрою « 15». Загальна площа 231,2 кв. м.; 2. земельна ділянка цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; площа 0,1000 га; кадастровий номер: 2310100000:04:008:0040. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] (надалі - Предмет іпотеки). Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «ПУМБ» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує: кредит не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. На дату подання позовної заяви заборгованість [PERSON] за кредитом (без урахування нарахованих процентів) складає 153283,56 доларів США. Постановою Господарського суду Запорізької області від 20.08.2009р. по справі №19/166/09 фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Баранову Олену Русланівну (ліцензія [NUMBER] від 31.05.09 (надалі - Ліквідатор). Згідно постанови, кредиторська заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» за договором №5571230 від 08.08.2007р. становила 163525,00 доларів США (а.с.187). В рамках ліквідаційної процедури було проведено відкриті торги (аукціон) з продажу нерухомого майна [PERSON], яке являлось предметом іпотеки за договором іпотеки №5571452 від 08.08.2007. Між продавцем Барановою О.Р., яка діяла як ліквідатор в інтересах [PERSON], і покупцем [PERSON] 31.05.2010р. було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. Відповідно до п.1 договору під час проведення відкритих торгів (аукціону), що відбулися 21.12.2009р. у м. Запоріжжі, переможцем яких згідно протоколу проведення відкритих торгів №1, була оголошена [PERSON], продавець продав та зобов'язується передати у власність, а покупець купив та приймає у власність таке нерухоме майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS], загальною площею 228,6 кв.м.; земельну ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. (а.с.173-174). Згідно п.2 договору, на час укладання договору купівлі-продажу будинок і земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на будинок від 05.09.2007р. (а.с.177) і державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №494214, виданим [PERSON] 19.01.2010р. (а.с.178). Згідно п. 3 договору купівлі-продажу, внаслідок проведення відкритих торгів продаж житлового будинку було здійснено за 160000,00 грн., продаж земельної ділянки за 25000,00 грн. які покупець сплатив повністю, перерахувавши на рахунок організатора торгів до підписання цього договору. Згідно протоколу проведення відкритих торгів №1 від 21.12.2009р., було проведено відкриті торги (аукціон) з продажу житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 231,2 кв.м. за стартовою ціною 158776,42 грн., переможцем аукціону стала фізична особа [PERSON], запропонувавши ціну 160000,00 грн. За виключенням гарантійного внеску у сумі 15878,00 грн., переможець аукціону перерахував 144122,00 грн. на рахунок організатора відкритих торгів ПП «Центр антикризових технологій» (а.с.189). Надані відповідно до клопотання позивача приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] документи, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу від 31.05.2010р., не містять інших даних, в тому числі щодо проведення відкритих торгів (аукціону) з продажу земельної ділянки, про що йдеться у п.3 договору, клопотань щодо витребування додаткових документів сторони у справі не заявляли. Відповідно до розпорядження ліквідатора, 24.12.2009р. грошові кошти від реалізації майна у сумі 142116,51 грн. були перераховані на рахунок ПАТ «ПУМБ» як кредитора третьої черги для погашення кредиторських вимог по справі про банкрутство ФОП [PERSON], і були зараховані банком на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.202), меморіальним ордером №695981169 від 25.12.2009р. (а.с.203). Постановою Вищого господарського суду України від 07.07.2010 у справі №19/166/09 постанову господарського суду Запорізької області від 20.08.2009 про визнання ФОП [PERSON] банкрутом скасовано, а провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] припинено. Таким чином, за період з моменту визнання ФОП [PERSON] банкрутом і до дня скасування Вищим господарським судом України постанови господарського суду Запорізької області від 20.08.2009 майно, що перебувало в банку в іпотеці, було відчужено в порядку ліквідаційної процедури. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «ПУМБ» посилається на те, що майно було відчужене без згоди іпотекодержателя, а тому договір купівлі-продажу від 31.05.2010р. є нікчемним відповідно до ст.ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку», а також на ухвалу Вищого господарського суду України від 14.09.2010 у справі №19/166/09 за заявою [PERSON], якою було роз'яснено постанову Вищого господарського суду України від 07.07.2010р. наступним чином: правовим наслідком скасування постанови про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця [PERSON] та припинення провадження у справі про банкрутство № 19/166/09 є відновлення правового становища (прав та обов'язків) сторін та учасників провадження у справі про банкрутство, що існували до порушення провадження у такій справі, у тому числі і в частині обтяжень та заборон стосовно майна фізичної особи-підприємця [PERSON], застосованих до порушення провадження у справі про банкрутство. Відповідно до статті 9 Закону України «Про іпотеку» іптекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Як встановлено судом, спірне майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеними між боржником та банком, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Згідно ч. 2 ст. 26 Закону (у редакції, чинній на час проведення аукціону) майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Відповідно до змісту ст. 49 цього Закону в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у третю чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобов'язаннями, забезпеченими заставою майна громадянина-підприємця. Оскільки реалізація майна була проведена в рамках ліквідаційної процедури на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, отримані від реалізації заставленого майна, були використані для першочергового задоволення вимог заставодержателя ПАТ «ПУМБ» як кредитора третьої черги. При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено не було. Згідно із ч. 2 ст. 16 ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки застосуванню в цих правовідносинах підлягають норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а не норми ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», доводи позивача про нікчемність договору купівлі-продажу від 31.05.2010р. нерухомого майна, що є предметом іпотеки, укладеного ліквідатором у процесі ліквідації іпотекодавця (якого на час укладення договору в установленому порядку було визнано банкрутом та скасовано всі арешти майна боржника), є необґрунтованими. Вказаний висновок суду не суперечить роз'ясненням постанови Вищого господарського суду України від 07.07.2010р. скасування постанови про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця [PERSON] та припинення провадження у справі про банкрутство, викладеним в ухвалі вищого господарського суду від 14.09.2010р. за заявою ПАТ «ПУМБ». Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів. Прилюдні торги (аукціон) з продажу заставленого нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою [ADDRESS], загальною площею 228,6 кв.м.; земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,100 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], не оскаржувалися, їх недійсність ніким не встановлена. Цивільне судочинство відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст.60 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. З урахуванням викладеного, вимоги позову про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, передбачених ч.1 ст. 216 ЦК України, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed