Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач 04.03.2021 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33991,41 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 29.10.2019 р. між позивачем та відповідачкою підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) з наміром отримати кредит на свій картковий рахунок відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якої відповідачка погодилась на умови цього Договору, який розміщений на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua, їй відкрито картковий рахунок та встановлено кредит у розмірі 30000 грн. на строк дії картки, процентна ставка за яким є фіксованою і складає 38 % річних. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 01.03.2021 р. утворилась заборгованість у сумі 33991,41 грн., що складається із 29126,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4565,67 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 15,00 грн. комісії, 4,36 грн. пені, 227,78 грн.3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 51,80 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 29.10.2019 р. між позивачем - АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВТБ № 10008/066 філії - Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачкою [PERSON] підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) з наміром отримати кредит на свій картковий рахунок відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якої відповідачка погодилась на умови цього Договору, який розміщений на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua, їй відкрито картковий рахунок та встановлено кредит у розмірі 30000 грн. на строк дії картки (до жовтня 2024 р.), процентна ставка за яким є фіксованою і складає 38 % річних (а.с.7-8). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 01.03.2021 р. у розмірі 33991,41 грн., що складається із 29126,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4565,67 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 15,00 грн. комісії, 4,36 грн. пені, 227,78 грн.3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 51,80 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.9-10). Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд погоджується з позицією позивача про те, що договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, що відповідачка підписанням заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) погодилась з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердила укладення між нею і банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними у цій заяві та Умовах користування кредитною лінією (кредитом). Відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З огляду на підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів і користування ними та обставини щодо наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором, суд вважає обґрунтованими заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачки 29126,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4565,67 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 15,00 грн. комісії, 4,36 грн. пені. Необґрунтованими суд вважає вимоги про стягнення з відповідачки 227,78 грн.3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та 51,80 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що банківська платіжна картка відповідачки має термін дії до жовтня 2024 р. (а.с.9). Отже, на час звернення позивача в суд з даним позовом термін дії вказаної картки не закінчився, а тому немає підстав вважати, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 р. усправі № 912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Наслідки прострочення грошового зобов'язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, урегульовані частиною другою ст.625 ЦК України, згідно яких на боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання покладається обов'язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов'язання. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання. З огляду на вказаний правовий висновок ВП ВС позивач лише після закінчення строку кредитування набуде право на стягнення процентів у порядку ч.2 ст.625ЦК України - за час неправомірного користування кредитними коштами. Таким чином, заявлений позов підлягає до часткового задоволення. З відповідачки слід стягнути у користь позивача 33711,83 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається із 29126,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4565,67 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 15,00 грн. комісії, 4,36 грн. пені. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 33711,83 грн., що становить 99,18 % від заявленої суми позову, стягненню з відповідачки на користь позивача підляють судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2251,39 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 625, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved