Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження майна. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок» та [PERSON] 01 жовтня 2014 року було укладено договір про надання послуг № 77/2014-ц щодо надання послуг з керування легковим автомобілем. 18 грудня 2014 року о 16 год. 10 хв. відповідач, керуючи автомобілем «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу - ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок», у порушення вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України здійснив ваїзд на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслдіок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело по пошкодження транспортних засобів. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06 травня 2015 року [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року, яке набуло чинності, відповідача було зобов»язано відшкодувати матеріальну шкоду завдану іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] У результаті вчиненого відповідачем правопорушення автомобіль ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок» - «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] отримав значні пошкодження - він не підлягає відновленню, а товариство - значних матеріальних збитків в сумі 171 681 грн. 44 коп. Так, з метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ним замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 935 від 07 березня 2017 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 171 681 грн. 44 коп. 04 серпня 2017 року товариством на адресу відповідача було надіслано претензію № 8/2017 з вимогою у добровільному порядку відшкодувати товариству матеріальні збитки, проте залишені відповідачем без виконання. Вважає, що відповідач має відшкодувати товариству завдані й оцінені збитки, оскільки згідно пункту 4.4 договору він несе перед замовником повну матеріальну відповідальність за майно, надане йому в користування для виконання умов договору. В судовому засіданні представник позивача Іваненко М.В., діюча на підставі довіреності від 28 грудня 2017 року, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок» 171 681 грн. 44 коп. - матеріальних збитків, завданих ним внаслідок пошкодження майна, яке належить товариству. Відповідач в судове засідання не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду) (а.с.59). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача, третьої особи. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що між ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок», як замовником, та [PERSON], як виконавцем, 01 жовтня 2014 року було укладено договір про надання послуг № 77/2014-ц щодо надання [PERSON] послуг з керування легковим автомобілем, який належить замовнику - позивачу (пункт 1.1 Договору) (а.с.5-8). Цей договір не є трудовим або будь-яким іншим договірним документом про трудові правовідносини (пункт 1.3 Договору) (а.с.5-8). Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили умови договору своїми підписами. Відповідач відповідно до вказаного договору засвідчив, що всі його умови йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе, та підтвердив свою здатність їх виконувати уцілому. 18 грудня 2014 року о 16 год. 10 хв. відповідач, керуючи автомобілем «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу - ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок», у порушення вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України здійснив ваїзд на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело по пошкодження транспортних засобів (а.с. 9-11). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06 травня 2015 року [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.9-11). Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року, яке набуло чинності, відповідача було зобов»язано відшкодувати матеріальну шкоду завдану іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] (а.с.12-15). У результаті вчиненого відповідачем правопорушення автомобіль ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв»язок» - «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], отримав значні пошкодження - він не підлягає відновленню, а товариство - значних матеріальних збитків в сумі 171 681 грн. 44 коп. (а.с.16-18, 19-32). Так, з метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ним замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 935 від 07 березня 2017 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 171 681 грн. 44 коп. (а.с.16-18, 19-32). 04 серпня 2017 року товариством на адресу відповідача було надіслано претензію № 8/2017 з вимогою у добровільному порядку відшкодувати товариству матеріальні збитки, проте залишені відповідачем без виконання (а.с.33). Суд вважає, що відповідач має відшкодувати товариству завдані й оцінені збитки, оскільки згідно пункту 4.4 договору він несе перед замовником повну матеріальну відповідальність за майно, надане йому в користування для виконання умов договору. Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України). Збитками, згідно п.1 ч.1 ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують їх вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 22, 6, 627, 628, 629, 1166,

Outcome: approved