Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 27 264 гривень 63 копійок боргу за кредитним договором без номеру від 7 жовтня 2010 року та 1218 гривень понесених судових витрат. В судове засідання представником позивача [PERSON] подано письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримано у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що жодних кредитних договорів із ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладав. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У поданій позовній заяві позивач посилався на ті обставини, що [PERSON] за умовами договору без номеру від 7 жовтня 2010 року отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у сумі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 32,40%. Відповідно до норм чинного цивільного законодавства договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України). Із змісту договору у формі анкети-заяви без номера від 7 жовтня 2010 року, наданого позивачем на підтвердження вказаних у позові обставин, вбачається, що [PERSON] дійсно 7 жовтня 2010 року було підписано заяву на оформлення ощадкнижки (депозит). У даному документі відсутня інформація про оформлення відповідачем на своє імя кредитної картки «Універсальна 55 днів» за договором у формі анкети заяви від 7 жовтня 2010 року, на що посилається у позовних вимогах позивач. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення вимог вказаної норми ПАТ КБ «Приватбанк» доказів оформлення відповідачем договору на відкриття кредитної картки «Універсальна 55 днів» із встановленим на ній кредитним лімітом у сумі 25 000 грн. суду надано не було. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту [PERSON], здійсненому у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що станом на 31 липня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість за договором без номеру від 7 жовтня 2010 року у сумі 27 264 грн. 63 коп. Однак, враховуючи відсутність документального підтвердження оформлення позивачем на своє імя відповідної кредитної картки та з огляду на надану [PERSON] копію вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2016 року, яким встановлено факт вчинення відносно відповідача кримінального правопорушення, а саме : проведення працівником ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] з використанням доступів до рахунків клієнта [PERSON] незаконної операції по перерахуванню коштів з банківського рахунку, відкритого на імя [PERSON], на інший банківський рахунок суд вважає проведення банком відповідних нарахувань в рахунок заборгованості [PERSON] у сумі 27 264 грн. 63 коп. безпідставною. Таким чином, зясувавши усі обставини, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] безпідставними, а тому у стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат. Платіжне доручення № PROM6BUOEQ від 26 жовтня 2015 року, наявне в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 1218 гривень судового збору. Однак, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати лише стороні, на користь якої ухвалено рішення. Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат також слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed