Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач 01.02.2016р. звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, яким просить достроково розірвати договір оренди земельної ділянки між нею і Донецькою птахофабрикою (відповідач замінений судом на належного відповідача за згодою позивачки) та зобов'язати відповідача повернути належну їй земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач користується належною їй земельною ділянкою відповідно до договору оренди від 17.10.2011р., але в порушення вимог п.п.9, 11, 28, 31 Договору відповідач несвоєчасно сплачує їй орендну плату за 2015рік, сплативши плату не до 31 грудня, а лише 29.01.2016р., чим грубо порушує її права, оскільки систематично не виконує передбачені договором оренди землі зобов'язання, тим більше, що сплатив їй за порушення не 18% податку з доходу фізичних осіб, як передбачено з 2016року, а сплатив лише 15% (як за 2015р.). Крім того за 2012 та 2013роки вона також отримувала орендну плату з запізненням на прикінці наступного року. Тому просить достроково розірвати вказаний договір оренди та витребувати у відповідача вказану земельну ділянку, яку повернути їй. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягає. Представник позивача підтримав позивача та пояснив, відповідач грубо порушує права позивача, оскільки систематично не виконує свої обов'язки, порушуючи істотні умови догорову оренди, не сплачує своєчасно орендну плату. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, показала суду, що орендна плата за 2011, 2012, 2014роки була виплачена вчасно і в повному обсязі. Орендна плата за 2013рік була виплачена у 2014році, орендна плата за 2015рік була виплачена дійсно із запізненням на 28 днів у зв'язку з реорганізацією відповідача (ТОВ Донецька птахофабрика шляхом реорганізації з 11.01.2016року стала Приватна НВК Інтербізнес). Тобто мала місце лише одна - разова затримка з виплатою орендної плати, а це не є істотним порушенням умов договору оренди і не може бути підставою для розірвання договору оренди між сторонами, тим більше, що запізнення сталося з поважних причин. Посилання позивача про те, що ними орендна плата за 2015 р. виплачена у меншому розмірі, ніж повинна бути, за рахунок утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18%, а не 15% (як повинна бути), нічим крім стверджень позивача не підтверджена. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 17.10.2011року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки, загальна площа ділянки складає 4,6377га, кадастровий номер 142150004002229, ділянка розташована на території Рівнопільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, належить позивачеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 079970, виданого Волноваською райдержадміністрацією 24.09.2004 року (а.с.7-19). 27.03.2012р. вказаний договір оренди був зареєстрований у відділі Держкомзему у Волноваському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 142150004002229 (а.с.11-12). Пунктом 11 Договору оренди землі передбачено що плата за землю здійснюється щорічно грошима до 31 грудня. Згідно статей 90, 93 ЗК України, власники земельних ділянок мають право, зокрема, передавати земельні ділянки в оренду. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 цього Закону, договір оренди землі-це договір,за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму ( оренди ) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Аналіз зазначених норм закону приводить суд до висновку, що між сторонами при укладенні 17 жовтня 2011 року договору оренди землі виникли зобовязання, які відповідно до статей 526,527,530 ЦК України, повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з договору оренди землі, укладеного між сторонами, цей договір було укладено на 7 років ( до 2018 року ), та згідно пунктів 9 і 11 цього договору, орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі, або в натурі чи відробітковій за погодженням сторін в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки землі у строк грошима до 31 грудня. ( а.с.11 ) Судом встановлено, що відповідачем не виконувались вимоги пунктів 9,11 договору оренди землі стосовно строків орендної плати за 2013 та 2015рік. Так орендна плата за 2013рік була виплачена у 2014році, затримка склала 20днів, орендна плата за 2015рік була виплачена у 2016році, із запізненням на 28 днів. Судом було оглянуто відомості про виплату орендної плати за 2011-2015роки. У відомостях за 2012рік позивач показала, що підпис не її та пояснила, що вона не отримувала оренду плату у серпні 2012року, а її видавали на початку січня 2013року. Тобто факт несвоєчасної сплати орендної плати носить неодноразовий характер, та є систематичним. У ст. 141 Земельного кодексу України, який є спеціальним законом, встановлений вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;\~д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;\~е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Тобто, підставою для припинення права користування земельною ділянкою у даному конкретному випадку є систематична несплата орендної плати, за 2013рік, 2014 рік та за 2015рік, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 551,21грн. судового збору. На підставі ст.ст.125,215 ЗК України, перехідних положень ЗК України, Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203-207, 210, 215-216, 651 ЦК України,

Outcome: approved