Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач 03.09.2018 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він народився 19.09.1985 року та є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, за станом здоровя, з діагнозом органічне ураження головного мозку складного генезису, виражений психоорганічний синдром змішаний варіант у особистості з невисоким інтелектом. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. 03.05.1988 року шлюб між ними було розірвано, з того часу він проживає разом зі своєю матірю [PERSON], оскільки він за станом здоровя не може виконувати ніяких видів праці та не здатний до самообслуговування. Наданий час його мати перебуває на пенсії, постійно знаходиться біля нього, оскільки він потребує стороннього догляду та не має можливості сама утримувати його, оскільки розмір її пенсії становить 1938 грн. Розмір його пенсії становить 1452 грн. Інших доходів вони не мають. Вказаних доходів йому не вистачає, оскільки більша їх частина витрачається на лікування та оздоровлення, забезпечення належних умов проживання. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.\~ На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою про відкриття провадження від 25.09.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 05.10.2018 року (а.с. 13). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 191, 198, 200 СК України підлягає\~ частковому\~ задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 3). На даний час [PERSON] є повноліднім та має діагноз органічне ураження головного мозку складного генезису, виражений психоорганічний синдром змішаний варіант у особистості з невисоким інтелектом (а.с. 7-8). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 99748 від 20.06.2018 року, [PERSON] має ІІ групу інвалідності з 20 червня 2018 року з дитинства. Інвалідність встановлена безстроково, позивач нездатний до трудової діяльності (а.с. 9). З моменту розірвання шлюбу між батьками, позивач проживає разом зі своєю матірю [PERSON], оскільки він за станом здоровя не може виконувати ніяких видів праці та не здатний до самообслуговування (а.с. 5). Наданий час мати позивача не працює, перебуває на пенсії, постійно знаходиться біля позивача, оскільки він потребує стороннього догляду та не має можливості сама утримувати його, оскільки має невеликий розмір пенсії. Розмір пенсії позивача становить 1452 грн. (а.с. 6). Інших доходів позивач та його мати не мають. Зазначених доходів позивачу не вистачає, оскільки більша їх частина витрачається на лікування та оздоровлення, забезпечення належних умов проживання. У зв'язку з цим, [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4\~ст.82\~ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст.ст.198, 200 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. При цьому суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свого повнолітнього непрацездатного сина в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), відповідачем до суду не надано. Тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання свого повнолітнього непрацездатного сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін. Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не надав суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. З урахуванням зазначеного та враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на утримання повнолітнього сина, який має ІІ групу інвалідності, є непрацездатним, в примусовому порядку з дня пред'явлення позову до суду та безстроково, оскільки інвалідність [PERSON] встановлена безстроково (а.с.9). При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки положення ч. 2\~ст. 182 СК України\~стосуються аліментів на дитину, а повнолітній [PERSON] є непрацездатним сином відповідача, а не дитиною в розумінні положень\~СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved