overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач 06 березня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2006 року по 02 лютого 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні батька. Позивач просив стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву визнала та не заперечувала проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2006 року по 02 лютого 2015 року (а.с.3,5), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з батьком і знаходиться на його утриманні (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 06 березня 2017 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, матір`ю дитини, зобов'язана її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач, 06 березня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 25 грудня 2008 року. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25 грудня 2008 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що проживає за межами України, а саме в Республіці Молдова. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини . В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 25 грудня 2008 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №473382, видане 24 січня 2017 року (повторно) Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №35). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЯК №393028, виданого 22 вересня 1969 року, [PERSON] сільською радою, батьком народженого 03 вересня 1969 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №30. Згідно дослідженого в судовому засіданні паспорта громадянина України для виїзду за кордон КР008463, [PERSON] проживає в [INFO]. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв, оскільки мешкає за межами України, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач 06 вересня 2019 року звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 06 серпня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з січня 2019 року. Просить суд розірвати їх шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, у судове засідання не з`явились. Надали суду заяви, в яких позивач підтримав позовні вимоги та відповідач визнала позовні вимоги, просили розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст. 199 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити у підготовчому засіданні рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 06 серпня 1994 року Українською міською радою м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 06 серпня 1994 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №65. Подружжя є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого повторно 12 березня 2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Суд, на підставі\~ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились з січня 2019 року, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог про залишення прізвища « [PERSON] », суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач 06 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.02.1998 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину-Лутій [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинено у 2012 року, спільне господарство не ведеться. Родина розпалась з причини того, що сторони не знаходили взаєморозуміння між собою. Він прийшов до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з’явилась, надала до суду заяву, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Лутій», справу розглянути за її відсутності. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 20 лютого 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №403506, яке видане та зареєстроване 20.02.1998 року, за №11, Виконкомом Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області, зберегти неможливо з причини того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння у різноманітних сферах подружнього життя, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач 06 грудня 2013 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 04 серпня 2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №34. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї явилися постійні конфлікти та суперечки з різних причин, в тому числі із за різності інтересів та поглядів на обов'язки подружжя в сім*ї, ведення домашнього господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON], не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 серпня 2009 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №34/а.с.6/ Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO].(а.с.7) Встановлено, що з травня 2010 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач 06 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з [PERSON] вона розірвала шлюб 21 січня 2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. На даний час вона і син проживають від відповідача окремо. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона, позивач, самотужки не має можливості створити дитині нормальні умови для утримання і виховання. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача до досягнення сином повноліття, оскільки відповідач працездатний, аліменти нікому не виплачує. Позивач надала суду письмову заяву, в якій змінила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] по 1/4 частині зі всіх доходів відповідача на місяць. Позивач в своїй заяві до суду також просить справу розглянути в її відсутність. Свої змінені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Просила не стягувати з відповідача на її користь понесені нею 200 грн. витрат з правової допомоги (а.с.11). Відповідач надав суду письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги до нього визнає, не заперечує проти їх задоволення. Просить справу розглянути в його відсутність, надав довідку про свої доходи з основного місця роботи (а.с.12-14). У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні уточнених позовних вимог, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1990 року (а.с.4), від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає разом з позивачем. 21 січня 2013 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.5). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 06 жовтня 2015 року, аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення сином повноліття, оскільки з позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи, аліменти нікому на сплачує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач 06 квітня 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторонами 08.04.2011 року укладено кредитний договір б/н про надання кредиту у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.\~У зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором його заборгованість станом на 29 лютого 2016 року склала 14077,97 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 1178,61 грн., заборгованість по процентах 8902,79 грн., заборгованість за комісією 2850 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 646,57 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачений судовий збір. \~ \~\~ \~ У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання двічі не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повістками. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобовязального права. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 08 квітня 2011 року укладено кредитний договір у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії та штрафів (у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. \~\~ \~ \~ \~ \~ Відповідач свої зобовязання за договором не виконав. \~ \~ \~ \~ \~ Сума заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається з доданого розрахунку (а.с.4-5). Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач 06 квітня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з грудня 2015 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в шлюбі- [PERSON]. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2009 року /а.с.4/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач 06 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Прогрес», с.Прогресівка Березанського району Миколаївської області, розміром 11,05 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 17.09.1996 року. Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину, інші спадкоємці [PERSON] - чоловік [PERSON] та донька [PERSON] спадщину не прийняли і на її прийняття не претендують, проте у зв'язку з відсутністю оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай) нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати за ним у порядку спадкування право на зазначене спадкове майно. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності, з письмовими поясненнями про те, що вони не приймали спадщину після смерті [PERSON] та не претендують на неї, а позивач фактично прийняв спадщину. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з того, що позивач є спадкоємцем першої черги як син померлої [PERSON] відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України (1963 року) та прийняв спадщину після смерті спадкодавця на підставі п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (1963 року), фактично вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Так як позивачеві відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригінала правовстановлюючого документа, права позивача на спадкове майно на підставі ст.392 ЦК України підлягають захисту у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved