Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач 02.07.2020 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 39\~000 грн. на кожну дитину до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що з червня 2006 року по травень 2020 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час фактичних шлюбних відносин у сторін народилося дві доньки [PERSON] та [PERSON] . Стосунки між сторонами припинені в травні 2020 року та з цього часу відповідача не надає коштів на утриманні дочок. Вказує, що свого житла позивачка немає, тому орендує будинок біля моря, оренда якого коштує 1500 доларів США щомісяця. Відповідач мав сплачувати половину вартості оренди будинку, але з травня 2020 року відмовився сплачувати кошти, в той час як договір оренди укладено до 14.04.2021 року, а у разі дострокового припинення договору позивачка може понести збитки. Відповідач є заможною людиною, має свій стабільний власний бізнес з 1996 року, має декілька транспортних засобів, серед яких Mercedes-Benz GRL-350 та Bentley. Крім того, відповідач володіє багатьма об`єктами рухомого та нерухомого майна в місті Одесі та Болградському районі Одеської області. Позивачка вказує, що відповідач має сплачувати аліменти у розмірі 3000 доларів також з метою гідного її існування, адже вона не працює, доглядає за дитиною, 2016 року народження. Ухвалою суду від 06.07.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 17.07.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11.08.2020 року. До суду 11.08.2020 року надійшов відзив представника [PERSON] [PERSON] , відповідно до якого просить стягувати аліменти у розмірі 2500 грн. на кожну дитину. В обґрунтування відзиву відзначено, що відповідач з позивачкою однією сім`єю ніколи не проживав, відносини з позивачкою будувалися на взаємній згоді, без будь-яких прав та обов`язків. Відповідач не заперечує, що у них з позивачкою є дві дитини, яких він любить та намагається всіляко допомогти у їх розвитку. Вказує, що дійсно є засновником ряду приватних підприємств, проте останні 3 роки підприємства є збитковими. Також у відповідача на утриманні перебуває непрацююча дружина. У судовому засіданні 11.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, наступне судове засідання призначене на 09.09.2020 року. У судовому засіданні 09.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання про відкладення з метою ознайомлення з відзивом, надано час позивачу для підготовки відповіді на відзив, розгляд справи відкладено на 29.10.2020 року. Розгляд справи у судовому засіданні 29.10.2020 року було відкладено на 16.11.2020 року. У судовому засіданні 16.11.2020 року було повернуто заяву позивача про витребування доказів з огляду на положення ст.126 ЦПК України. [PERSON] та її представник [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову, вважав за можливе стягувати аліменти у розмірі 2500 грн. на кожну дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане повторно 12.02.2019 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER] (т.1 а.с.13). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження, видане повторно 13.02.2019 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER] (т.1 а.с.12). Згідно договору оренди [PERSON] орендує будинок [ADDRESS] , орендна плата за який становить 1500 доларів США щомісяця (т.1 а.с.9). [PERSON] є засновником або співзасновником наступних підприємств: ТОВ «Російський час» (т.1 а.с.14-18), Фермерське господарство «Твердий» (т.1 а.с.25-28), приватна фірма «Касмет» (т.1 а.с.29-32), ТОВ «Дерева раю» (т.1 а.с.33-36), фірма «Твердий» (т.1 а.с.37-41), сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Владичень» (т.1 а.с.42-45), ТОВ «З Т» (т.1 а.с.46-53), благодійної організації «Фонд Твердовських» (т.1 а.с.54-57). Дивіденди учасникам Сільськогосподарський кооператив «Прогрес Владичень», ТОВ Фірма «Твердий», ТОВ «Російський чай», ТОВ «Дерева раю», ТОВ «З Т» за період 2017-2019 роки не виплачувалися (т.2 а.с.168-172). Про відсутність прибутку також свідчить податкова документація (т.2 а.с.19-160). З інформаційних довідок з Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником наступного нерухомого майна: будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.61), кафе Ітака за адресою м. Одеса, «Аркадія» пляж (іпотекодержатель) (т.1 а.с.62-63), земельних ділянок за адресою: Одеська обл., Болградський район, с/рада Владиченська (т.1 а.с.64-65, 69-70, 73-74), житловий будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.66), земельна ділянка [ADDRESS] (іпотекодержатель) (т.1 а.с.67-68), будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.71-72), будинок [ADDRESS] (іпотекодержатель) (т.1 а.с.77-78). З довідки №00000000001 від 05.08.2020 року [PERSON] на посаді директора фермерського господарства «Твердий» отримав за період січень-липень 2020 року заробітну плату у розмірі 19\~320 грн. (т.2 а.с.18). Автомобілі на які посилається позивачка вибули з власності [PERSON] , про що свідчить лист Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області (т.2 а.с.167). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок\~обох батьків\~утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Станом на день ухвалення рішення прожитковий мінімум для дитини 4 років становить 1859 грн., а для дитини 10 років 2318 грн., розмір аліментів заявлений позивачем майже в 20 разів перевищує мінімальний рекомендований розмірі аліментів. Розмір аліментів запропонований відповідачем є близьким до мінімального рекомендованого розміру аліментів. Суд, враховує, що позивачем не наведено які витрати здійснюються на дітей, щоб стягувати аліменти у розмірі 39\~000 грн. При визначенні розміру аліментів в основу полягає не розмір доходів батька, а необхідна сума для гармонічного розвитку дітей. Відтак, позивачем не представлено жодного доказу понесення витрат на дітей, а оренда будинку за 1500 доларів США не є необхідність, на думку суду. Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі. Позивачка вказує, що вона не працює, адже доглядає за дитиною. Відпустка по догляду за дитиною надається до 3-х років, доньці [PERSON] [INFO] виповнилася 4 роки. Тож, позивачкою не наведено які витрати здійснюються на дітей, що їх утримання становить 78\~000 грн. щомісяця на кожну (по 39\~000 грн. з кожного з батьків), також позивачка не доказала можливість забезпечити рівність утримання дітей між обома батьками. Суд наголошує, що розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання дитини має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини. Відповідачем не доказано перебування на його утриманні інших утриманців, тому враховуючи рекомендований розмір аліментів, вимоги позивача та відповідача суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2600 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial