Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач 05.02.2019 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, в якому народилась дочка [PERSON] [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано 03.08.2010 р., малолітня дитина залишена проживати з нею. З часу розірвання шлюбу відповідач усунувся від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, не спілкується з нею, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться її вихованням, не проявляє щодо неї батьківської турботи і піклування. Просила позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки. Позивач у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, надав суду висновок комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА від 21.12.2018 р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки Стриганецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 23.11.2018 р. № 495 неповнолітня [PERSON] зареєстрована разом із матірю [PERSON] по вул. Річна, 17 в с. Стриганці Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.5). Неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю та двома старшими братами у задовільних умовах, що підтверджується актом від 23.11.2018 р. (а.с.7). Допитана у судовому засіданні в якості свідка неповнолітня [PERSON] [PERSON] підтвердила, що батько з нею не спілкується вже кілька років, не піклується про неї; не заперечувала щодо позбавлення батька батьківських прав. Згідно довідки Івано-Франківського коледжу фізичного виховання від 26.11.2018 р. студентка [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання, охайна, доглянута, має здібності у навчанні, вихованням студентки займається мама, батько її вихованням не займається, у коледжі жодного разу не був (а.с.6). Відповідно до висновку № 18-18/02-20 від 21.12.2018 р. комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки (а.с.8-9). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а саме: не спілкується з нею у обсязі, необхідному для її нормального розвитку та самоусвідомлення, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться її вихованням, навчанням у коледжі, не проявляє щодо неї батьківської турботи і піклування, не надає їй належного матеріального утримання. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідачем, який усунувся від виконання обовязків щодо виховання та розвитку своєї дочки, порушено право останньої на належне батьківське виховання. \~ \~ \~ \~При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобовязуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обовязки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.18 Конвеції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ч.3\~ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» предметом\~основної турботи\~та основним\~обовязком батьків\~є забезпечення\~інтересів своєї\~дитини. У відповідності з вимогами ст.150 СК України батьки зобовязані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сімї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини;\~батьки зобовязані\~піклуватися про\~здоровя дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток; батьки зобовязані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя; батьки зобовязані поважати дитину. Статею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; дитина має\~право противитися\~неналежному виконанню\~батьками своїх\~обовязків щодо\~неї;\~дитина має\~право звернутися\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів\~до органу\~опіки та\~піклування,\~інших органів\~державної влади,\~органів місцевого\~самоврядування та\~громадських організацій;\~дитина має\~право звернутися\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів\~безпосередньо до\~суду,\~якщо вона\~досягла чотирнадцяти\~років. Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків\~від виконання\~батьківських обовязків\~є підставою\~для покладення\~на них\~відповідальності,\~встановленої законом. У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, які підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, що визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності; враховуючи висловлену в судовому засіданні думку неповнолітньої дочки відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав, який підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~18,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 150, 152, 155, 164 ч.1 п.2 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved