Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

ПАТ «МТБ Банк»звернулося до суду з позовом, у якому просять стягнути з [PERSON] , [PERSON] інфляційні втрати в сумі 94254,66 грн. та 3% річних у сумі 47170,37 грн. Позивач свої вимоги мотивував тим, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.06.2014 року стягнуто з солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00010/RР6 від 08.05.2008 року в розмірі 523637,02 грн. та пеню в розмірі 58658,82 грн. Назва ПАТ «Марфін Банк» згідно з рішенням позачергових зборів акціонерів від 28.12.2017 змінено на ПАТ «МТБ Банк». На виконання вказаного рішення Автозаводським районним судом м.Кременчука 16.10.2014 року видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у Автозаводському ВДВС м. Кременчука. На теперішній час рішення суду не виконано, заборгованість боржниками не погашалась. Посилаючись на те, що відповідачі не виконали вказане грошове зобов`язання, що має наслідком застосування відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України, просять задовольнити позов та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] інфляційні втрати в сумі 94254,66 грн. та 3% річних у сумі 47170,37 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року. Представник позивача ПАТ «МТБ Банк»в судове засідання не з`явився, надали суду заяву, в якій просять суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.06.2014 року позовну заяву ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00010/RР6 від 08.05.2008 року в розмірі 523637,02 грн. та пеню в розмірі 58658,82 грн. Назва ПАТ «Марфін Банк» згідно з рішенням позачергових зборів акціонерів від 28.12.2017 змінено на ПАТ «МТБ Банк». На виконання вищевказаного рішення 16.10.2014 року Автозаводським районним судом м.Кременчука видано виконавчі листи. 23.10.2014 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. На теперішній час рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.06.2014 року не виконано, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на те, що відповідач не своєчасно виконав своє грошове зобов`язання, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Верховний суд у постанові від 05.07.2019 року у справі № 905/600/18 зробив висновок, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. В Постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 року у справі № 3-1522гс16 викладено правовий висновок про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, то відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому, такі нарахування повинні бути розраховані в межах трирічного строку позовної давності, який передує дню звернення до суду з позовною заявою. Позивач визначив період для стягнення інфляційних втрат та 3% річних з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року, з позовом до суду звернувся у березні 2021 року. Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «МТБ Банк» підлягає задоволенню, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 інфляційні втрати в сумі 94254,66 грн., три проценти річних від простроченої суми 47170,37 грн., а всього 141425,03 грн. У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1135 грн. з кожного.

Outcome: approved