overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач 02.02.2016 року звернулась до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем шлюб розірвали 27.01.2016 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, а відповідач ще до народження дочки залишив сім'ю, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вона отримує допомогу на дочку до 3 років щомісячно по 860 грн. та аліменти від відповідача на утримання дочки в розмірі 1/4 частини, що зараз становить 440 грн. Відповідач позов не визнав повністю, оскільки він не працює, ще сплачує на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від своїх доходів, що зараз становить 440 грн., крім того, сплачує аліменти на інших двох своїх дітей від першого шлюбу в розмірі 1/3 частини своїх доходів, тому не може надавати дружині матеріальну допомогу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дочка, згідно довідки Волочиського КП ЖЕК проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, а вона в свою чергу знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 01.12.2014 року по 31.12.2017 року і їй призначено допомогу в розмірі 860 грн. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років, незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач є працездатним, однак не працює, з нього за рішенням суду від 16.02.2015 року стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, крім того, з нього на користь першої дружини [PERSON] за рішенням суду від 04.11.2013 року також стягуються аліменти на утримання інших двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу дружині, однак не в розмірі, вказаному позивачем, а в меншому, враховуючи обмежені можливості відповідача, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 200 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач 02.02.2016 року звернулася до суду Із зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 29.09.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 29.09.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO].(а.с. 2-3). Дитина на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. (а.с. 5). Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку допомогу, тому позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач 02.02.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у відносинах відсутнє порозуміння. Не ведуть спільне господарство, припинили шлюбні стосунки з вересня 2015 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 19.04.2017 року сторонам було надано строк 1 місяць на примирення. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, зазначив, що вони з дружиною проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, через відсутність почуттів один до одного та різні погляди на життя, почуття любові між сторонами втрачено. Примирення між сторонами не відбулось та будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. Дитина залишається проживати з матір»ю. Відповідач та його представник, 19 травня 2017 року, в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 03.02.2001 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 61, що підтверджується свідоцтвом про одруження, [NUMBER] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з 2015 року року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Між сторонами майнового спору на даний час немає, дитина залишається проживати з матір'ю. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т. я. сімейні відносини зруйновані остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач 02.02.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки. З липня 2017 року мешкають окремо, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Примирення не можливе. Відповідач 21.05.2018 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що погоджується на розірвання шлюбу, з серпня 2017 року мешкають окремо, не підтримують шлюбні стосунки. Діти залишаться проживати з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що примирення з відповідачем не можливе. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що погоджується на розірвання шлюбу, примирення не можливе. Суд, заслушавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.05.2009 р. Сторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втраченоё збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач 02.02.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 26.07.2014 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радомишлівського РУЮ у Житомирській обл., актовий запис № 88. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.07.2014 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радомишлівського РУЮ у Житомирській обл., актовий запис № 88. ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач 02.02.2018 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.09.2009 року між нею і відповідачем укладений шлюб, від якого мають дочку [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки остаточно припинено з кінця січня 2018 року, подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим. Між ними втрачено взаємопорозуміння та повага. У теперішній час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, просила розірвати шлюб. Спору про майно немає. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, зазначила, що питання матеріального утримання дитини вирішується в судовому порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, час на примирення не потрібен. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадженні, оскільки позов визнано відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 116 /а.с.3/. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] /а.с.4/. У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, ті обставини, що Відповідач спільно з дружиною тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Статтею113 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, взяте нею під час укладення шлюбу - «[PERSON]». Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач 02.02.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила неповнолітню дитину, залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В звязку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вирішив залишити її на подальше проживання при матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач 02.03.2015 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25.12.1999 р. Балаклійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області за актовим записом № 256. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно та місце проживання дитини відсутній. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 25.12.1999 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач 02.03.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. В своєму позові позивач зазначила, що 16.11.1998 року вона придбала у відповідача в м. Нова Одеса по вул.. Підгірна, 38 Новоодеського району Миколаївської області будинок за 9430 грн. Договір купівлі-продажу вони зареєстрували на товарній біржі «Віконт-Т» та в Вознесенському БТІ 30.08.199 року за р. № 130. Проте, на даний час позивач позбавлена можливості розпоряджатись належним їй майном через не відповідність форми укладеного правочину діючим на даний час нормам законодавства. Позивач просить суд визнати біржовий договір дійсним. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заява в якій просив справу розглядати без представника відповідача, та зазначив що не заперечує проти вимог позову. Справа у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України розглянута у відсутність сторін, за наявності у справі достатніх доказів про права і взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, письмові заяви позивача, відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. 16.11.1998 року [PERSON] продала житловий будинок за адресою м. Нова Одеса вул.. Підгірна, 38, а [PERSON] купила зазначений будинок,що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу будинку. Зазначений договір було посвідчено на товарній біржі Віконт-Т, що зареєстрували в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 2-130 від 16.11.1998 року. Позивач вселилася до житлового будинку і використовує його як житло на власний розсуд, проводить там ремонтні роботи, оплачує комунальні послуги, використовує господарські споруди, зареєструвала своє право власності на нерухоме майно в органах БТІ, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 30.08.1999 року за № 150. З обставин справи вбачається, що сторони повністю виконали всі умови цього договору. За таких обставин, коли позивач передав гроші за куплений житловий будинок, а відповідач передала йому у відповідь цей будинок та правовстановлюючі документи на нього і, позивач, відповідно, його прийняв, розпочав використовування будинку і господарських споруд, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР ( в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу житлового будинку. Суд також зазначає, що позивач повністю виконав всі умови договору, що у відповідності з вимогами ст.47ч.1 ЦК УРСР ( в ред.1963р.) потребував нотаріального посвідчення. За таких обставин, коли позивач вимагає визнання цього договору дійсним, суд на підставі ст.47 ч.2 ЦК УРСР визнає цей договір дійсним. Суд визнає факт того, що договір від 16.11.1998 року купівлі-продажу житлового будинку в за адресою м. Нова Одеса вул.. Підгірна, 38, між відповідачем та позивачем відбувся.

Outcome: approved