Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач 07 листопада 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 23 серпня 2014 року відповідач взяв у нього в борг суму в розмірі 70 000 грн., про що останнім була написана розписка, кінцевим терміном повернення боргу вказано 30 жовтня 2014 року. Однак у встановлений строк вказані кошти не повернув. Позивач просив стягнути з відповідача суму в розмірі 70 000 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином. Від представника надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність відповідача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Встановлено, що 23 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого відповідач отримав від позивача гроші у борг у розмірі 70 000 грн. та зобов'язався повернути до 30.10.2014 року, про що відповідачем була написана розписка (а.с.7). Судом встановлено, що заборгованість за договором позики відповідач у встановлений строк не повернув і ухиляється від її повернення до теперішнього часу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу за розпискою у розмірі 70 000 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмір 700 грн.

Outcome: approved