Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 2 червня 2011 року [PERSON] 2 червня 2011 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит. Відповідач в порушення ст.ст.526, 527, 530 ЦК України належним чином не виконав умов договору, у звязку з чим станом на 31.01.2015 року має заборгованість 19733,43 грн., яка складається з наступного: - 7999,01 грн. - заборгованість за кредитом; - 8780,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1538,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 915,88 грн. - штраф (процентна складова). Указану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачки. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідачка позовні вимоги визнала частково, просить при винесенні рішення врахувати строк позовної давності терміном один рік щодо стягнення з неї заборгованості за пенею та зменшити розмір неустойки, враховуючи ті обставини, що вона не працює, нерухомого майна не має, разом з чоловіком пенсіонером піклується про онуку, [INFO], у якої ще в 2003 році померла мати (їх дочка), а також те, що у 2013 році помер їх син, який за свого життя допомагав їй сплачувати кредит. Через скрутне майнове становище вона не має можливості сплатити всю суму боргу. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У справі встановлено, що 2 червня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-10, 11-34). Відповідачка своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком кредитний договір (а.с.9) Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальник дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.11-34). При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору виконав та видав [PERSON] кредитну картку, що підтверджується її підписом у заяві від 02.06.2011 року, довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.8, 10). Із зазначеної довідки також вбачається, що на кредитну карту відповідачки 02.06.2011 року був встановлений кредитний ліміт 300 грн., який потім збільшувався: 02.05.2011 року 1600 грн., 06.08.2011 року 1800 грн., 10.01.2012 року 4000 грн., 28.01.2012 року 8000 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 гл.71 ЦК України щодо позики. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Пунктом 2.1.1. 7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення позичальником зобовязання він має сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка не виконала належним чином зобовязання з погашення кредиту. Позивачем надано розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, за станом на 31 травня 2015 року і згідно з яким сума заборгованості становить 19733 грн. 42 коп., з яких: - 7999,01 грн. - заборгованість за кредитом; - 8780,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1538,02 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 915,88 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед звернення кредитора до суду, а починається з дня (місяця) з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Згідно з п.п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг термін позовної давності стосовно вимог Банка щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафу, витрати Банку становить 50 років. Проте це є строком звернення до суду за захистом порушеного права, а разом з тим, згідно з вимогами ч.2 ст.258 ЦК України нарахування пені не може перевищувати одного року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, наданим позивачем, з урахуванням річного строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за пенею, за період з 06.04.2014 року до 8 квітня 2015 року дня звернення до суду, відповідачці нарахована пеня у розмірі 888,02 грн. (1538,02 грн. 650 грн.) (а.с.6-7). Крім того, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи ті обставини, що відповідачка на даний час не працює, нерухомого майна не має, проживає разом з чоловіком, який є пенсіонером і отримує пенсію у розмірі 949,00 грн. (а.с.68), у неї на утриманні перебуває онука [PERSON], [INFO] (а.с.63, 64), мати якої (дочка відповідачки) померла 18 квітня 2003 року (а.с.67), 7 серпня 2013 року помер син відповідачки (а.с.66), суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої відповідачці неустойки і стягнути з неї: - 440,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. - штраф (фіксована частина), -450,00 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у [PERSON]. перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 02.06.2011 року, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17919,53 грн., з урахуванням зменшеного судом розміру пені відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України та з урахуванням строку звернення до суду за захистом порушеного права в частині позовних вимог про стягнення неустойки пені, штрафів за договором згідно вимог ч.2 ст.258 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (без врахування зменшеного розміру неустойки за ч.3 ст.551 ЦК України), тобто 235, 58 грн.

Outcome: partial