Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач, 02.04.2018 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, у позовній заяві вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору без номера від 12.03.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 28.02.2018 року, має заборгованість за кредитним договором на суму 95878,60 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом на суму 1816,83 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 83810,40 гривень; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5209,53 гривень, штрафу ( фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень та штрафу ( процентна складова) в розмірі 4541,84 гривень. Оскільки відповідач заборгованість по кредитному договору в добровільному порядку не відшкодував, позивач просив суд стягнути з [PERSON]. на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому підтримав позовні вимоги позивача і просив суд розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнали, просили суд відмовити у позові за пропуском строку позовної давності посилаючись на те, що відповідач, згідно довідки АТ « Ощадбанк» від 05.05.2018 року, є клієнтом банку і отримує пенсію по банківській платіжній карті з 14.05.2014 року, будь - яких платіжних карток у позивача з того часу не має, автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки відповідача 10.08.2015 року на суму 90,47 гривень було проведено позивачем самостійно з невідомого відповідачу рахунку з метою збереження строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору без номера від 12.03.2009 року, отримав кредит у позивача в розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому, станом на 28.02.2018 року, має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 95878,60 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом на суму 1816,83 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 83810,40 гривень; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5209,53 гривень, штрафу ( фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень та штрафу ( процентна складова) в розмірі 4541,84 гривень, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог та підтверджує відповідними розрахунками ( а.с.4-6) Відповідач та його представник в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнали, суду пояснили, що останній платіж за договором б/н від 12.03.2009 року відповідачем було здійснено 29.07.2013 року в розмірі 6,94 гривень, наступний платіж було проведено 10.08.2015 року в сумі 90,47 гривень автоматичним погашенням простроченої заборгованості з іншого рахунку, яким відповідач не користувався і який йому був невідомий, чим порушено вимоги ст. 1071 ЦК України, крім того, відповідач є клієнтом АТ « Ощадбанк» і отримує пенсію по банківській платіжній карті з 14.05.2014 року, в позивача рахунків не має, а тому просили відмовити позивачу в позові за пропуском трирічного строку позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки ( ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до частини четвертої ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем не надано доказів про збільшення строку позовної давності у письмовій формі, останнє погашення заборгованості відповідачем по вказаному кредитному договору було проведено 29.07.2013 року в розмірі 6,94 гривень, що підтверджується розрахунками позивача, автоматичне погашення заборгованості відповідача позивачем 10.08.2015 року в розмірі 90,47 гривень було здійснено позивачем самостійно без відому відповідача з іншого рахунку № 5211537433455107, ніж той, що був відкритий згідно договору, а саме № 5457082922299891, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав, а тому в задоволенні позовних позивача необхідно відмовити в повному обсязі заявлених ним вимог. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. Позивач у позові не зазначив причини пропуску строку позовної давності та не заявляв клопотання про його поновлення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed