Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.03.2011 року. У позовній заяві, представник позивача свої вимоги обґрунтував тим, що 23 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого, останній отримав кредит у сумі 15 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк зі своєї сторони умови кредитного договору виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти, а [PERSON] в порушення зазначених умов договору, зобов'язання покладені на нього належним чином не виконував. У зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору від 23.03.2011 року, [PERSON] станом на 31.10.2014 року має перед позивачем по справі - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 31 783 гривні 30 копійки, яка складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 14 629 гривень 70 копійок; - заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 13 663 гривні 92 копійки; - заборгованості з комісії за користування кредитом у сумі 1 500 гривень 00 копійок; - штрафу 500 гривень (фіксована частина); - штрафу 1489 гривень 68 копійок (процентна складова). З огляду на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 29092829003111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредитному договору від 23.03.2011 року на загальну суму 31 783 гривні 30 копійок, та стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 64993919400001, МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у сумі 317 гривень 83 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що посвідчується поштовим повідомленням в матеріалах справи. В позовній заяві позивач просив суд розглядати справу у відсутність представника позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки за адресою його місця мешкання. Згідно відмітки у поштовому повідомленні відповідач не отримав судову повістку за закінченням терміну зберігання листа. Відповідно до ст.74 ЦПК України, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою [ADDRESS], 23 березня 2011 року був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти, та взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитору наданих грошових коштів (кредиту) та сплатити відсотки у строк та на умовах, встановлених договором. Станом на 31.10.2014 року має перед позивачем по справі - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 31 783 гривні 30 копійки, яка складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 14 629 гривень 70 копійок; - заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 13 663 гривні 92 копійки; - заборгованості з комісії за користування кредитом у сумі 1 500 гривень 00 копійок; - штрафу 500 гривень (фіксована частина); - штрафу 1489 гривень 68 копійок (процентна складова), що підтверджується розрахунками боргу у матеріалах справи. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1,2 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1056), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 193, 524, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved