Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач 02 травня 2018року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 14.07.2011року договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією та лімітом 2400грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 30% на рік. Позивачем свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує в наслідок чого станом на 31.03.2018року за відповідачем по укладеному з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитному договору від 14.07.2011року утворилася заборгованість в сумі 19225,44грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 2209,93грн., відсотків 12845,86грн., пені 2777,96грн., а також штрафів 500грн. фіксована частина та 891,69грн. відсоткова частина. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 14.07.2011року, довідку про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), розрахунок заборгованості), судом встановлено, що згідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 14.07.2011року (який складається із анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку та Умов) відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією з лімітом 2400грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 30% на рік. Згідно п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту підписання, по закінченню цього строку він автоматично продовжується на такий же строк якщо жодна сторона не поінформує іншу про його припинення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З умовами укладеного договору відповідач ознайомлений, ним він підписаний. Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування . Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Дослідивши вищевказаний кредитний договір та розрахунок заборгованості суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 12845,86грн. є не обґрунтованою. Так кредитний ліміт встановлений відповідачу за договором 14.07.2011року становить 2400грн. З розрахунку заборгованості видно, що відповідач дійсно користувався наданими йому в кредит коштами, у період з 14.07.2011року по 31.01.2014року, відповідач періодично здійснював часткове погашення кредитної заборгованості, а сума заборгованості за тілом кредиту (поточна + прострочена) згідно розрахунку наданого позивачем змінювалася, але не перевищувала 2390,58року. Станом на 31.01.2014року сума заборгованості за відсотками становила 1164,05грн., що підтверджується розрахунком, така сума видається обґрунтованою зважаючи на часткове погашення відповідачем кредитної заборгованості у тому числі і відсотків. Проте з 31.01.2014року по 31.03.2018року жодного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором не було, а заборгованість за тілом кредиту весь час становила 2209,93грн., а сума нарахованих відсотків є явно завищеною і не відповідає умовам договору. Так розмір відсотків нарахований на кредитну заборгованість за період з 31.01.2014року по 31.03.2018року має становити: (2209,93грн.(тіло кредиту) х 30%) : 365 = 1,82грн. (% на день) х 1520 днів прострочення = 2766,40грн. Отже загальна сума відсотків, які підлягають стягненню з відповідача складає 3930,45грн. (1164,05грн. (до 31.01.2014р.) + 2766,40грн. (з 31.01.2014року по 31.03.2018року) \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбачене Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити, оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим, а з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором та умов договору встановлено, що комісія і пеня нарахована банком в сумі 2777,96грн. складається саме з пені. За такого\~з відповідача\~підлягає стягненню\~на користь\~позивача лише\~пеняв сумі 2777,96грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Зважаючи на вищевикладене до стягнення підлягає заборгованість станом на 31.03.2018р. в сумі \~ \~ \~ \~8918,34 грн. з яких: 2209,93грн. заборгованість за тілом кредиту, 3930,45грн.заборгованість за відсотками та 2777,96грн. заборгованість з пені. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial