Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Перший заступник прокурора в інтересах держави в особі Тетіївської районної ради Київської області, Тетіївської районної державної адміністрації, Тетіївської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Тетіївської центральної районної лікарні на відповідний рахунок кошти, витрачені на стаціонарне лікування від злочину [PERSON] в сумі 7140грн. 74коп. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вироком Тетіївського районного суду Київської області від 03.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв'язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Тетіївської центральної районної лікарні в період з 01.01.2016 року по 18.01.2016 року.Вартість лікування [PERSON] склала 7140грн. 74коп. Тому, відповідно до ст.1206 ЦК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати Тетіївській ЦРЛ на лікування потерпілої від злочину. В судовому засіданні прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Защитинська Т.І. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник Тетіївської центральної районної лікарні Поліщук Т.Д. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Тетіївського районного суду Київської області від 03.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. В силу ст.75 КК України, [PERSON] звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. Даний вирок набув законної сили 06.09.2016 року. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою. В кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України потерпілою є [PERSON], яка в період з 01.01.2016 року по 18.01.2016 року знаходилась у відділенні хірургії Тетіївської центральної районної лікарні, і на її лікування було витрачено бюджетних коштів на суму 7143,74грн., що підтверджується калькуляцією Тетіївської центральної районної лікарні від 24.04.2017 року №353. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів,що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат на лікування потерпілої [PERSON] від злочину, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути 640грн. 00коп. судового збору, оскільки, позивач згідно законодавства звільнений від його сплати.

Outcome: approved