Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач 01 серпня 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем у справі є батьками [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу між нею, позивачем, і відповідачем проживає разом з нею, позивачем у справі. На утримання сина до його повноліття відповідач сплачував аліменти щомісячно по 1/4 частині з усіх видів свого заробітку. З 01 вересня 2015 року по теперішній час син є студентом економіко-правничого коледжу Запорізького національного університету, і, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, просила стягнути з [PERSON] на її, позивача, користь аліменти на утримання сина щомісячно по 1/4 частині зі всіх видів його заробітку на період навчання в зазначеному учбовому закладі. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона сама виховує сина, працює, але її невеликої зарплати не вистачає на те, щоб виховувати, фінансово утримувати і навчати сина. Вона грошових збережень та інших джерел доходу не має. Син не може працювати, бо навчається за денною формою навчання. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила їх задовольнити. При цьому суду пояснила, що вона на даний одружена, крім повнолітнього сина [PERSON] виховує дочку [INFO]. Вона, позивач, є державним службовцем, на місяць «чистими» отримує приблизно 2500 грн. Все, що виклав відповідач у своїх запереченнях проти позову, відповідає дійсності. Син приїздить з м.Запоріжжя додому раз на тиждень на вихідні, проживає у квартирі, яку винаймає. Половину вартості проживання сина на квартирі оплачує вона, позивач, а іншу половину оплачують батьки відповідача у справі. Вона дає сину щотижня приблизно 200 грн. на проїзд, харчування тощо. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі, бо він надавав і надає посильну матеріальну допомогу сину після вступу його до навчального закладу і після виповнення сину 18 років. Тому твердження позивача про те, що він, [PERSON], не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина, є для нього, відповідача, обурливими, і такими, що не відповідають дійсності. Так, зазначив відповідач, він кожного року, крім 2015 року, коли син вступав до учбового закладу, влітку оздоровлював сина на морі, застрахував його за страховою програмою Юніор-капітал, зокрема, на 2016 рік страхова сума становить 4460 грн., після розірвання з матірю дитини шлюбу він подарував сину 1/2 частину квартири, яка розташована у м.Пологи, вул.Магістральна,506/80. Крім аліментів він постійно надавав і надає сину посильну грошову допомогу. Так, витрати, повязані із організацією випускного балу були сплачені ним, відповідачем, він же оплатив витрати на вступ до ВУЗу. Він, відповідач, має сімю, до складу якої входять дружина, яка потребує постійного санаторно-курортного лікування за станом здоровя, і малолітній син [INFO]. Він, позивач, потребує систематичного лікарського обстеження і лікування, бо він має ушкодження кінцівок в результаті ДТП. Просив суд постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позовних вимог в тому розмірі, який зазначений у позовній заяві, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за судовим рішенням. З копії свідоцтва про народження судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього сина [PERSON] народження 13 червня 1998 року (а.с.3). З довідки на а.с.2 №31-28/184 від 20 липня 2016 року і пояснень у судовому засіданні позивача встановлено, що [PERSON] є студентом другого курсу освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст денної форми навчання економіко-правничого коледжу Запорізького національного університету спеціальності соціальна роботи держбюджетної основи. Термін закінчення коледжу 30 червня 2018 року. Судом встановлено у судовому засіданні з пояснень позивача, що вона є державним службовцем, місце роботи постійне, на руки вона отримує приблизно 2500 грн. на місяць. Судом встановлено з пояснень відповідача і довідок на а.с.12-13, що відповідач працює за основним місцем роботи вчителем Пологівської СРШ №2, його зарплата у першому півріччі 2016 року становила від 2124 до 5209грн. на місяць, з зарплати відраховувалися аліменти. З пояснень у судовому засіданні встановлено, що він одружений, виховує сина [INFO], і ці обставини позивачем у справі не заперечувалися. На утримання інших осіб відповідач аліменти не сплачує. Згідно довідки медичної установи від 10 серпня 2016 року [PERSON] [INFO] за медичними показниками потребує періодичного лікуванні, санаторно-курортному лікуванні і «Д» нагляді (а.с.18). Письмовими доказами підтверджені пояснення відповідача щодо страхування ним сина (а.с.19-27) і дарування сину [PERSON] 1/2 частини двокімнатної квартири, розташованої у м.Пологи, вул.Магістральна ([PERSON]),506/80 (а.с.14-17). Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України «якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу». Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 зазначеного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено у судовому засіданні, що син позивача потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається в іншому місті і несе витрати на проживання в квартирі, яку винаймає, на проїзд додому і звідти до навчального закладу, на харчування тощо. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача можуть бути задоволені частково зі стягненням з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходів) з дати звернення позивача до суду з позовом. Задовольняючи позов саме в такому розмірі, суд виходить з матеріального становища як однієї, так і іншої сторони, що позивач заміжня, повнолітній син сторін у справі навчається на держбюджеті, що позивач у справі крім повнолітнього сина виховує малолітню дочку, працює, отримує стабільно зарплату, і тому може надавати фінансову допомогу сину. Задовольняючи позов у такому розмірі, суд виходить також з матеріального і сімейного становища відповідача, який одружений, має малолітнього сина віком 11 років, стан здоровя його дружини, яка за медичними показниками потребує періодичного лікування. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача частково у розмірі половини її позовних вимог, суд за правилами ч.2-3 ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави 275,60 грн. пропорційно заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене,

Outcome: partial