overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач 05 січня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей, вказуючи, що з відповідачем по справі з 25 серпня 2001 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Оскільки [PERSON] є батьком їх малолітніх двох дітей - [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], за віком і станом здоров'я може сплачувати аліменти на їх утримання, просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її, позивача, користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття. Позивач 29 січня 2016 року звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність. На своїх позовних вимогах наполягає і просить задовольнити їх у повному обсязі (а.с17.). Відповідач 29 січня 2016 року звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутність. Проти задоволення позову у зазначеному в ньому розмірі не заперечує (а.с18.). У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2001 року (а.с.5). З копій свідоцтв про народження судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с.6-7). З позовної заяви судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю і перебувають на її утриманні, відповідач у справі працездатний, аліменти нікому не сплачує, працює у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті Пологівської районної ради. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 05 січня 2016 року, аліментів на утримання дітей по 1/3 частині на місяць, оскільки з позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач працездатний, працює, аліменти нікому на сплачує. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач, 05 січня 2017 року, звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що з відповідачем по справі вони перебували в шлюбі до 2008 року. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей- Бєнь [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вихованням дітей займається позивачка. Відповідач матеріально сімю не утримує, хоча він є працездатним, матеріальне становище дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, тому просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила змінити розмір стягуваних аліментів з 300 грн. до 1000 грн. на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і вказав, що сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину не має можливості, оскільки не працює та має на утриманні батьків. Згоден сплачувати аліменти не більше як по 500 грн. на кожну дитину. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Судом встановлено, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 300 грн. щомісячно. Судом також встановлено, що відповідач проживає разом з непрацездатними батьками. Таким чином, суд враховує наявність у платника аліментів на утриманні непрацездатних осбі, вважає доцільним задовольнити позовні вимоги частково, змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач 05 січня 2018 року звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачка вказує, що вона перебуває у цивільному шлюбі з відповідачем з 2001 року, від спільного прожиття в шлюбних відносинах у них є двоє неповнолітніх дітей - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти знаходиться на утриманні позивачки. Позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не має змоги сплачувати аліменти, так як не має постійної роботи. Дітям допомагає по можливості. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року та його батьком є відповідач по справі (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року та його батьком є відповідач по справі (а.с.4 ). З довідки Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області № 1307 від 26 грудня 2017 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], знаходяться на утриманні матері - [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно закону відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей та надавати їм матеріальну допомогу, чого добровільно не робить. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що належить ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач 05 травня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 09. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Миколенко» на «Гурська». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з квітня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач 05 травня 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 01.10.2010 року по 01.09.2015 року вони перебували у шлюбі. У шлюбі народився син: [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2015 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач після укладення шлюбу, 01 вересня 2015 року з [PERSON], змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.9). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, в судове засідання відповідачем не додано жодного доказу який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач 05 червня 2013 року звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що по [ADDRESS] Краснокутського району Харківської області знаходиться її будинок з надвірними будівлями, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМЕ № 029065 від 14.05.2009. 27 січня 2012 року до позивачки звернувся [PERSON] з проханням дозволити тимчасову реєстрацію його за адресою в домоволодінні, що належить позивачці. Позивачка не мала бажання надави дозвіл на реєстрацію, однак [PERSON] запевнив, що при першій необхідності та вимозі він добровільно зніметься з реєстрації. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання та користування жилим приміщенням, а саме будинком з надвірними будівлями [ADDRESS] В відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимогу, та прохала їх задовольнити.. Відповідач в відкритому судовому засіданні проти позову не заперечував, та пояснив, що в найкоротший час зніметься з реєстрації місця проживання [ADDRESS]. Представник відповідача РС ГУДМС України в Харківській області в відкрите судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні справи, позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2009 року є власницею житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Всі обов'язки по утриманню житла покладені на позивача. На підставі ст.391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що дійсно добровільно з реєстраційного обліку не знявся, тому всебічно, повно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, та те що відповідач не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач 05 червня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб [PERSON] 12 вересня 2009 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №602. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало відсутність взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 вересня 2009 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №602 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач 05 червня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 25 квітня 2009 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №207. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в сім»ї не було взаєморозуміння, виникали конфлікти з різних причин,, оскільки у них з відповідачем різні характери, погляди на обов'язки подружжя в сім»ї, ведення домашнього господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]».. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25 квітня 2009 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №207. (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Встановлено також, що з квітня 2010 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач 05 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1993 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1993 року. Шлюб зареєстрований відділом ЗАГС Новомосковської міської адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис за № 477 /а.с.7/. Мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] /а.с.7 на звороті/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з травня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач 05 червня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обов`язки, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 вересня 2014 року, актовий запис №177. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, більше трьох років не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved