Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» 01.02.2010 року звернулося до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору № FK49527 від 30.05.2008 року у розмірі 823304,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 6590383,94 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок позначений літерою «А» житловою площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,90 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], спосіб реалізації майна, що передано в іпотеку визнати шляхом реалізації з прилюдних торгів, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 5064624,80 грн., та стягнути державне мито в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., посилаючись на те, що 30.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № FK49527, відповідно до якого ВАТ «Електрон Банк» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 800000,00 доларів США з кінцевим строком погашення до 29.05.2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,50 % річних, а в разі виникнення прострочення заборгованості за кредитом розмір процентів становить 22,50 % річних. Для забезпечення зобов'язань по кредитному договору між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого ВАТ «Електрон Банк» надано в іпотеку садовий будинок позначений літерою «А» житловою площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,90 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], який належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Однак, [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, в результаті чого заборгованість останнього станом на 22.01.2010 року становить 823304,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 6590383,94 грн., з яких: заборгованість по тіло кредиту - 763448,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 6113996,96 грн., заборгованість по процентах становить 59856,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 479350,87 грн. Представник позивача в процесі розгляду справи уточнив позовні вимоги, яким просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору № FK49527 від 30.05.2008 року в сумі 823304,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 6590383,94 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок позначений літерою «А» житловою площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,90 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], спосіб реалізації майна, що передано в іпотеку визнати шляхом реалізації з прилюдних торгів, визначити ціну предмету іпотеки відповідно до оцінки суб'єктом оціночної діяльності, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник відповідачів та представник 3-ої особи заперечував проти позову, мотивуючи тим, що [PERSON] та [PERSON] не підписували договір іпотеки, про що доказів надати не можуть і клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляли. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2013 року позов задоволено (том 2, а.с. 162-165). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.01.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2013 року залишено без змін (том 2, а.с. 213-215). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21.01.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2, а.с. 238-239). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2014 року зазначену справу прийнято до провадження, призначено дату судового засідання (том 2, а.с. 241). 28.08.2014 року представником відповідачів [PERSON] до канцелярії суду подано клопотання про забезпечення доказів, у якому представник відповідачів просить суд призначити у справі судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи виконано підпис на іпотечному договорі від 30.05.2008 року [PERSON] чи іншою особою, який укладено між ВАТ «Електрон Банк» в особі Київського регіонального відділення, правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 1912? У судовому засіданні 02.09.2014 року представник позивача [PERSON] заперечував щодо задоволення клопотання вказуючи на його невідповідність нормам ст. 133 ЦПК України (відсутність документу про сплату судового збору), а також, що таке клопотання подано з метою затягування розгляду справи. У судове засідання 02.09.2014 року відповідачі та їх представник не з'явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, оскільки їх присутність не є обов'язковою (ч.2 ст. 135 ЦПК України), суд розглянув подане клопотання у їх відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.09.2014 року у задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи у справі за позовом ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Представнику відповідачів роз'яснено, що відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню за умови дотримання вимог встановлених ч.1 ст. 133 ЦПК України. 10.03.2015 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме: станом на день подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, боржник заборгував банку кошти у загальній сумі 1894080,33 доларів США, що становить 45 024 681,67 грн. (згідно курсу НБУ станом на 05.03.2015 року), з яких: 763 448,00 доларів США, що становить 18 148 123, 19 грн. - заборгованість по кредиту; 469 451,06 доларів США, що становить - 11 159 444,61 грн. заборгованість по відсотках; згідно п. 6.2 та 6.3 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту, або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Пеня станом на 05.03.2015 року становить 661 181,27 доларів США, що еквівалентно 15 717 113,86 грн. (а.с. 69-73). Серед іншого, у заяві про збільшення позовних вимог, позивач просив закріпити за ним право управителя, щодо вільного доступу представників позивача до іпотечного майна, для укладення договорів оренди, розпорядження коштами отриманими за результатами управління майном тощо… У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні поклався на розсуд суду при вирішенні спору. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, на підставі представлених доказів, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», що підтверджується Статутом ПАТ «Фольксбанк» (а.с. 50-51 том №1 ), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № FK49527, відповідно до якого ВАТ «Електрон Банк» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 800000,00 доларів США з кінцевим строком погашення до 29.05.2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,50 % річних, а в разі виникнення прострочення заборгованості за кредитом розмір процентів становить 22,50 % річних (а.с. 19-32 том № 1). [PERSON] одержав отримані в кредит кошти, у сумі 800000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1603_7 від 30.05.2008 року (том 1, а.с. 40). Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № FK49527 від 30.05.2008 року, між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», що підтверджується Статутом ПАТ «Фольксбанк» (а.с. 50-51 том № 1) правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] і [PERSON], 30.05.2008 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавці передали, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку садовий будинок позначений літерою «А» житловою площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,90 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартістю 263527,00 грн. та земельну ділянку площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], ринковою вартістю 708936,00 грн. (а.с. 33-38 том. № 1). З метою забезпечення кредитного договору № FK49527 від 30.05.2008 року, між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», що підтверджується Статутом ПАТ «Фольксбанк» (а.с. 50-51 том № 1) правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] і [PERSON], 30.05.2008 року, укладено договір поруки № РО94183 (а.с. 42), відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № FK49527 від 30.05.2008 року, в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № FK49527 від 30.05.2008 року, заборгованість [PERSON] станом на 22.01.2010 року становить 823304,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.01.2010 року (8,0048 грн. (а.с. 152-153 том № 2) становить 6590384,94 грн., з якої: заборгованість по тіло кредиту - 763448,00 доларів США, заборгованість по відсоткам - 59856,01 доларів США (а.с. 39, 218, 219 том № 1). Станом на 05.03.2015 року сума заборгованості відповідачів перед банком становить 1894080,33 доларів США, що становить 45 024 681,67 грн. (згідно курсу НБУ станом на 05.03.2015 року), з яких: 763 448,00 доларів США, що становить 18 148 123, 19 грн. - заборгованість по кредиту; 469 451,06 доларів США, що становить - 11 159 444,61 грн. заборгованість по відсотках; згідно п. 6.2 та 6.3 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту, або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Пеня станом на 05.03.2015 року становить 661 181,27 доларів США, що еквівалентно 15 717 113,86 грн. (а.с. 73, том. 3). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Згідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 9 іпотечного договору від 30.05.2008 року, іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем-боржником основного зобов'язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Оскільки ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», що підтверджується Статутом ПАТ «Фольксбанк» (а.с. 50-51 том №1 ), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № FK49527 від 28.05.2008 року, а [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, позовні вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Відповідачами по справі не підтверджено факт не укладання договору іпотеки з позивачем. Дане питання за ухвалою суду від 25.09.2014 року було предметом дослідження експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, однак, через ухилення відповідачів від проходження судової експертизи, а саме, не надання експертам вільних зразків підпису відповідачів у необхідній кількості, експертиза не була проведена. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не довели перед судом факт не укладання договору іпотеки з позивачем. Разом з тим, вимоги позивача щодо закріплення за ним права управителя майном на яке підлягає звернення стягнення, шляхом укладення договорів оренди майна, тощо, не може бути задоволено в силу того, що іпотечним договором не передбачено такого права іпотекодержателя, а у п.9 згаданого договору закріплено право іпотекодержателя, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню у рівних частинах з [PERSON] та [PERSON] сплачений ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір у сумі 1700,00 грн. і 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial