Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач 11.01.2020 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що йому належить спірна квартира, в якій зареєстрований відповідач. Відповідач його товариш, у 2014 році попросив його зареєструвати у квартирі для навчання у Херсонській державній морській академії. Відповідач намірів проживати у спірній квартирі не мав. Тобто фактично відповідач ніколи не проживав у спірній квартирі. Після закінчення навчання [PERSON] в добровільному порядку не знявся з місця реєстрації та зв`язок з ним втрачений. Його особисті речі у квартирі відсутні, він не бере участі у витратах пов`язаних з оплатою комунальних послуг. Дана обставина перешкоджає праву позивача, як власника, користуватися квартирою без втрати додаткових коштів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що зі сторонами особисто не знайома, працює головою ОСББ. Їй відомо, що у квартирі позивача зареєстрований відповідач [PERSON] , але він там ніколи не проживав. Суд, заслухав вступне слово представника позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідка, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М. 07.07.2012 року за реєстровим №1071 та Витягом про державну реєстрацію прав №34770824 від 10.07.2012 року (арк. справи 12-1, 14). З довідки виданої 09.01.2020 року Виконавчим комітетом Херсонської міської ради за №8-110470-11/12 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.07.2014 року (арк. справи 15). Згідно Акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території ОСС «Світоч 93» за адресою: [ADDRESS] [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 16). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач чи інші особи не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкаючи в спірній квартирі з 2014 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 червня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved