Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

ПАТ «Укрінбанк» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою заяву позивач пояснює тим, що відповідно до договору № 2011-22 від 20.06.2011 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 40000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % на строк з 20.06.2011 року по 17.06.2016 року. Погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячно по 680,00 грн. з 1 по 10 число кожного місяця, а в червні 2016 року по 17 число. Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак відповідач не виконує умов договору. Для належного виконання зобов'язань за кредитними договором, було укладено договір поруки від 20.06.2011 року за яким [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором № 2011-20 від 20.06.2011 року. Оскільки відповідачами не виконуються взяті на себе зобов'язання щодо сплати кредиту, позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості. Станом на 29.03.2016 року грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 45011,62 грн. з них: 1920,00 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 17680,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 374,86 грн. - строкова заборгованість по процентах; 11019,70 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 8551,84 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 5465,22 - пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі в судове засівання не з'явилися, але від [PERSON] надійшла заява в якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги не визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно умов укладеного договору № № 2011-22 від 20.06.2011 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 40000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % на строк з 20.06.2011 року по 17.06.2016 року. Погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячно по 680,00 грн. з 1 по 10 число кожного місяця, а в червні 2016 року по 17 число. Для належного виконання зобов'язань за кредитними договором, було укладено договір поруки від 20.06.2011 року за яким [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором № 2011-20 від 20.06.2011 року. У зв'язку з несплатою заборгованості Банк звернувся до відповідачів з вимогою про погашення заборгованості (лист № 297/0/2-16 від 21.01.2016 року), однак відповідачі заборгованості не сплатили. Згідно довідки банку, станом на 29.03.2016 року грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 45011,62 грн. з них: 1920,00 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 17680,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 374,86 грн. - строкова заборгованість по процентах; 11019,70 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 8551,84 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 5465,22 - пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Про наявність певної суми заборгованості свідчить довідка банку (а.с.5). Проте, дана довідка банку не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взята судом до уваги. Вказана довідка не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків. В ній не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків по кредиту [PERSON], з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди за які нараховані відсотки. Про необхідність надання обґрунтованого розрахунку вказував і суд в ухвалі від 06.07.2016 року, якою було витребувано у банку належним чином завірені копії первинних бухгалтерських документів, які можуть підтвердити факт існування кредитної заборгованості за кредитним договором №2011-22 від 20 червня 2011 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний Банк» та [PERSON], [PERSON]. Однак банком не було виконано вимоги ухвали і не надано будь-яких первинних документів. Таким чином, у відсутності належного розрахунку заборгованості, неможливо встановити точну суму заборгованості, за якою минули строки позовної давності. Надана позивачем довідка заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Таким чином, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в довідці є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов'язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Outcome: dismissed