Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно укладеного договору №б/н від 07.09.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує взятих на себе зобовязань, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2015 року становить 11\~198,73 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7\~265,95 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2\~861,41 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 300,00 грн., а також штрафів у фіксованій частині 250,00 грн., та процентної складової 521,37 грн. Дану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1\~218,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечив (а.с.19). Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином - судовими повістками, направленими за адресою її місця реєстрації, згідно адресної довідки (а.с.37,41). Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано, позов не оспорено. Суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивач не заперечив щодо такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 07.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого останній був наданий кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-13). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг \~клієнт своїм підписом у заяві, копії вказаних умов та правил, Правилах користування платіжною карткою та Тарифами банку посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Відповідно до п. 9.12 вказаних умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 6.5 вказаних умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратити платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.9 даних Умов, у випадку виникнення заборгованості, \~держатель по картковому рахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок в роботі обладнання і в інших випадках клієнт зобовязаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. [PERSON] зобовязалась погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідач [PERSON] \~в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання. Права позивача порушені невиконанням зобовязання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту. Станом на 30.09.2015 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 11\~198,73 грн. та, згідно наданого позивачем розрахунку складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7\~265,95 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2\~861,41 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 300,00 грн., а також штрафів у фіксованій частині 250,00 грн., та процентної складової 521,37 грн.(а.с.4-6). Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, сума заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам та заборгованості за пенею та комісією підлягає з неї стягненню на користь позивача. Разом з тим, вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 250,00 грн. до задоволення не підлягає, оскільки вказана сума штрафу не відповідає вимогам ч.2 ст. 549 ЦК України, згідно якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобовязання. Судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial