Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач 03. 12. 2013 року завернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та стягнення моральної шкоди., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 березня 2013 року за її сином [PERSON], [INFO] народження визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] 20.09.2013 року право власності [PERSON] на 2/3 частини вказаної квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг №9905616). Право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] належить відповідачу, яка і користується вказаною квартирою в повному обсязі з травня 2011 року по теперішній час. Після прийняття рішення Сосновським районним судом м. Черкаси 06 березня 2013 року вона разом із сином неодноразово намагалася потрапити в квартиру, яка перебуває у спільній частковій власності її сина та відповідача, однак відповідач чинить їм в цьому перешкоди, не надає доступу в квартиру, в зв'язку з чим вона вимушена була звертатись із заявами до міліції. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В результаті протиправних дій відповідача її син тривалий час був позбавлений можливості користуватися квартирою, яка належить йому на праві часткової власності. У відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також цивільна дієздатність якої обмежена вважаються такими, що прийняли спадщину, у відповідності до ч. 5 вказаної статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Незважаючи на вказані норми закону після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] і єдиним спадкоємцем померлого був його на той час малолітній син [PERSON], відповідачка з травня 2011 року всіляко перешкоджала оформленню спадщини на її сина та перешкоджала доступу до квартири, яка є спадковим майном. Отримавши у спадок після смерті свого батька 2/3 квартири, її син мав бажання та намір переїхати на постійне місце проживання в м. Черкаси із м. Шпола, де в даний час проживає та перевестись для подальшого навчання в школу м. Черкаси с початку навчального року, чого був позбавлений як в 2011 році, так і в 2012 та 2013 році, тому що своє право на спадщину вимушений був доводити в судовому порядку, а тепер в судовому порядку повинен відстоювати своє право на користування спадщиною. Внаслідок протиправних дій відповідача її син був позбавлений права на протязі тривалого часу користуватися своєю спадщиною і вимушений по даний час проживати та навчатися в м. Шпола. В результаті протиправних дій відповідача і в наслідок порушення його прав її сину була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, а саме переживаннях та хвилюваннях з приводу неможливості реалізувати свої права, бажання та наміри щодо переїзду на постійне місце проживання та навчання в м. Черкаси. Розмір моральної шкоди завданої її синові вона оцінює в 10 000 грн. Позивач просила суд вселити неповнолітнього [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати відповідача - [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою [PERSON] та його матері (законному представнику) [PERSON]; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати. 18. 03. 2014 року представник позивача змінила позовні вимоги та просила суд постановити рішення яким : вселити неповнолітнього [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати відповідача - [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою [PERSON] та його матері (законному представнику) [PERSON]; визначити порядок користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] наступним чином: кімнату площею 14,3 кв.м виділити у користування позивачу, кімнату площею 12, 2 кв. м виділити у користування відповідачу, а інші приміщення (коридор, кухню, туалет, ванну кімнату) залишити у загальному користуванні з відповідним розподілом особових рахунків у відповідності до займаної площі; стягнути з відповідача на користь [PERSON] (позивач) судові витрати. Представник позивача просить суд розглянути справу у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача змінені позовні вимоги ( 18. 03. 2014 р.) визнав, просить справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Право власності [PERSON] на 2/3 частини вказаної квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг №9905616) від 20. 09. 2013р. Право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON], яка і користується вказаною квартирою в повному обсязі з травня 2011 року по теперішній час. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial