Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач 02 листопада 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-3). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 січня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р21.173.74404, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 15\~600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмір 16% річних, строком користування 36 місяців, тобто до 14.01.2018 року. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але в порушення умов кредитного договору відповідач допустив порушення виконання своїх зобовязань, у зв'язку із чим, станом на 26.10.2016 року має заборгованість в сумі 26\~211,77 грн., з якої: основний борг 9\~915,80 грн.; прострочений борг 2\~190,85 грн.; прострочені проценти 5\~897,02 грн.; строкові проценти 448,07 грн.; нарахована комісія 293,33 грн.; пеня 7\~166,70 грн.; інші штрафні санкції 300,00 грн. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 26\~211,77 грн. та судовий збір. Позивач в особі представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву,в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги частково визнав, але не зазначив в якій саме частині. Просив застосувати строки позовної давності (а.с.24,27-28). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 14 січня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р21.173.74404, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 15\~600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмір 16% річних, строком користування 36 місяців до 14.01.2018 року (а.с. 5-7). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, про що свідчить ордер-розпорядження №1 про видачу готівки від 14.01.2015 року (а.с. 10). Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредитних коштів, в наслідок чого за ним станом на 26.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 26\~211,77 грн., з якої: основний борг 9\~915,80 грн.; прострочений борг 2\~190,85 грн.; прострочені проценти 5\~897,02 грн.; строкові проценти 448,07 грн.; нарахована комісія 293,33 грн.; пеня 7\~166,70 грн.; інші штрафні санкції 300,00 грн. (а.с.8). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд виходить із наступного. Із виписки по особовому рахунку позичальника [PERSON] вбачається, що останній здійснював періодично платежі на погашення кредитної заборгованості (а.с.11). Крім того, у підтвердження здійснення платежів відповідачем надані квитанції від 25.11.2016 року та 10.01.2017 року (а.с.26). За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Окрім того, умовами кредитного договору №\~Р21.173.74404 від 14.01.2015 року передбачено повернення кредиту шляхом внесення визначеної суми грошових коштів не пізніше 14-го числа, наступного за місяцем, вказаним у графіку погашення кредиту та в день закінчення строку погашення готівкою через касу банку або безготівковим шляхом на рахунок №29090417374404.980. Отже, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 року № 6-1457цс16. Так, згідно графіка щомісячних внесків за кредитним договором (а.с.6) для виконання зобовязання сплачується у вигляді періодичних платежів в сумі 916,61 грн., яка складається із тіла кредиту, процентів та комісії. З урахуванням викладеного суд не може застосувати строки позовної давності до вимог позивача, так як внесення відповідачем платежів по кредиту свідчать про визнання ним заборгованості. У свою чергу відповідач визнаючи частково вимоги ПАТ «Ідея Банк» не конкретизував, яку саме частину зобовязання він визнає, а проти якої заперечує, а здійснювані ним платежі в сумі 920,00 грн. свідчать про те, що ним визнається борг у повному обсязі враховуючі всі його складові. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» суму заборгованості за кредитним договором №\~Р21.173.74404 від 14.01.2015 року в сумі 26\~211,77 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved