Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 02.01.2014 р. року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір № 2596.08.00.2293 про надання грошових коштів. 03.01.2014 р. грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок [PERSON] в сумі 248\~340,00 грн., термін кредитування до 01.01.2017р. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами по 4\~960 грн. В якості забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки № 2596.08.00.2293/S-1 від 02.01.2014 р. Так, 22.02.2016 р., 10.03.2016 р. на адресу відповідачів були направлені повідомлення-вимоги щодо дострокового погашення заборгованості, які проігноровані. Станом на 03.08.2016 р. сума заборгованості становить 207\~865,82 грн., яка складається з: 198\~790,42 грн. неповернута сума кредиту, 3\~632,90 грн. прострочені відсотки, 5\~442,50 грн. пеня. Просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 207\~865,82 грн. та судовий збір в сумі 3\~117,99 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачі до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 02.01.2014 р. року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту для здійснення повної оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між позичальником та ТОВ «Техноцентр Навігатор», відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в безготівковій формі у розмірі 248\~340,00 грн., строком до 01.01.2021 р. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з норми статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою ПАТ «КРЕДОБАНК» та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі положень статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. Свої зобовязання за кредитним договором кредитодавець виконав належним чином. Позичальник отримав вказану в договорі суму грошових коштів, що підтверджено документально. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальником не здійснюються у встановлені кредитним договором строки платежі за кредитом та нарахованими відсотками, у звязку з чим утворилась прострочена заборгованість. За таких обставин позивачем заявлено вимогу про дострокове повернення кредиту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 29 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що при вирішені спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно п. 4.10 Кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 2.9 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. У розрахунку по заборгованості за кредитним договором та розрахунку пені по простроченій заборгованості, наданому позивачем зазначено, що розмір заборгованості [PERSON] складає: 198790,42 грн. неповернута сума кредиту, 3632,9 грн. прострочені відсотки, 5442,5 грн. пеня. Судом визнається правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом, відсотками за його користування та комісії за адміністрування кредиту. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 2596.08.00.2293/S-1 від 02.01.2014 р. Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань в повному обсязі ( повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, нейстойок) за кредитним договором. Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України) Правовим наслідком порушення виконання зобовязання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту наведених норм закону випливає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання та залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, а й від часу такого невиконання. Як вид цивільно-правової відповідальності пеня застосовується виключно у грошових зобовязаннях та стимулює боржника до оперативності їх виконання, оскільки її розмір збільшується в залежності від кількості днів прострочення виконання. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної ставки, вказаної в п. 3.2 цього договору, але не менше десяти гривеньза кожен день прострочення ( п. 5.1 Кредитного договору). Згідно п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 15,99 % річних. За пунктом 6 кредитного договору виконання зобовязань за цим договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: - застава транспортного засобу марки KIA, модель SORENTO, дата випуску 2013, № кузова Y6DKU814DE5473217 KNAKU814DE5473217; - застава майнових прав за вказаним договором купівлі-продажу транспортного засобу; - договір поруки № 2596.08.00.2293/S-1 від 02.01.2014 р. на суму 248340 грн. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] 22.02.2016 р. та 10.03.2016 р. ТДВ «Інтер-Ріск Україна», яке діє в інтересах ПАТ «Кредобанк» на підставі довіреністю № 8265 від 30.11.2015 р., направлялися повідомлення-вимоги про дострокове погашення заборгованості, які проігноровані. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд визнає, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконали обовязки, передбачені укладеними у встановленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «КРЕДОБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах. Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 3117,99 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved