Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 17 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н отримав кредит в розмірі 44 038,26 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном її погашенням з 01 по 25 число кожного місяця шляхом внесення щомісячних платежів. Відповідач підписом у Генеральній угоді підтвердив свою згоду на те, що така разом з Умовами та правилами, а також Тарифами складає між ним та банком кредитний договір. Оскільки відповідач [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконував, у такого станом на 14 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 52 187,59 грн., з яких 40 566,97 грн. заборгованість за кредитом; 5 315,08 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 906,38 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 2 399,16 грн. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, тому просить стягнути з нього вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2016 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 44 038,27 грн. на строк 36 місяців з 17 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 2 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві й Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 1 727,75 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил, з датою останнього погашення не пізніше 31 жовтня 2019 року (а. с. 6-31). Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такого станом на 14 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 52 187,59 грн., з яких 40 566,97 грн. заборгованість за кредитом; 5 315,08 грн. заборгованість за процентами; 3 906,38 грн. заборгованість за комісією та 2 399,16 грн штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди (а. с. 4). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно Генерального договору про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 17 жовтня 2016 року [PERSON] погодився з тим, що даний Генеральний договір разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між ним та банком кредитний договір. Так, згідно п. п. 2.1.1.5.5.-2.1.1.5.6. вказаного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку невиконання зобовязань за договором, клієнт зобовязаний на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта) та по виплаті винагороди банку (а. с. 6-30). Відповідно до п. 2.2. Генерального договору на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України у випадку порушення боржником строків погашення заборгованості, вказаних у даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобовязаннях, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення заборгованості по кредиту, починаючи з 32 дня порушення заборгованість вважається простроченою. Боржник виплачує банку штраф (а. с. 6). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 17 жовтня 2016 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved