Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Первісний позивач ПАТ «Сведбанк» звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивував тим, що 27 липня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», який змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0201/0706/88-163, відповідно до якого останній отримав кредит на суму 17000,00 доларів США строком до 27.07.2016 року зі сплатою 14% річних. Також, 27 липня 2006 року на забезпечення виконань зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON], як майновим поручителем [PERSON] було укладено договір Іпотеки Р№ 2438, за умовами якого відповідачем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, станом на 10.02.2011 року у нього утворилась заборгованість перед банком, яка з відсотками та пенею в загальній сумі складає 15 765,96 доларів США, що в перерахунку на гривні по курсу НБУ становить 14 6169,95 гривень. А тому просить, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м., що належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продаж квартири посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] від 25.05.2000 року. Крім того, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та ІТЗ. Заочне рішення від 27.07.2011 року скасоване ухвалою суду від 25.03.2014 року. Ухвалою суду від 25.03.2014 року в якості правонаступника позивач у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Разом з тим, подав суду довідку розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 28.04.2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи у її відсутності відповідач не подала. Суд ухвалює рішення при повторному заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 липня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», який змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0201/0706/88-163, відповідно до якого останній отримав кредит на суму 17000,00 доларів США строком до 27.07.2016 року зі сплатою 14% річних (а.с.7-11). З повідомлення Волинського обласного адресного бюро вбачається, що позичальник [PERSON], [INFO] вибув на прізвище «[PERSON]». 27 липня 2006 року в забезпечення виконань зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON], як майновим поручителем [PERSON] було укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 2438, за умовами якого відповідачем передано банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,8 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 25.05.2000 року (а.с.12-13, 16). Відповідно до умов п. 11 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, позичальник не поверне іпотеко держателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу так і процентів. Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору позичальник [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором позичальник [PERSON] станом на 28.04.2014 року має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 27 416,12 доларів США (за курсом НБУ 311 364,87 грн.), в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту - 12 244 доларів США (за курсом НБУ 139 055,11 грн.), заборгованість по процентах - 6 651,82 доларів США (за курсом НБУ 75 544,72 грн.), пеня - 8 520,30 доларів США (за курсом НБУ 96 765,05 грн.), що підтверджується Довідкою розрахунком заборгованості (а.с.152). За змістом ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону на іпотекодержателя покладається обов'язок надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору встановленої форми із зазначенням строку, протягом якого боржнику слід усунути порушення і який не повинен бути меншим ніж тридцять днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Надіслання такого повідомлення є обов'язковою передумовою для початку звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачу [PERSON] 02.09.2009 року направлялась вимога про усунення порушення по виконанню зобов'язань за кредитним договором з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, що відповідає вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п.11 Іпотечного договору (а.с.24). За таких обставин справи та відповідно зазначених норм матеріального права, суд вважає, що у даному випадку у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позичальник не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що виразилося у неповерненні кредитних коштів згідно з умовами договору та призвело до утворення заборгованості і порушення прав позивача як кредитора. А тому, вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Згідно ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що при визначенні початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,8 кв.м., яка належить [PERSON] шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved