Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач 06.07.2018 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 26.04.2012 він з відповідачем зареєстрували шлюб у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського РУЮ у Київській області. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Від спільного шлюбу дітей не мають, однак спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України вони не досягнули. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили. Просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не надавати часу на примирення, судовий збір залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення, після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 26 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 20. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають, однак, спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України сторони не досягнули. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати по оплаті судового збору суд, за проханням позивача, залишає за ним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved