Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] кошти в порядку регресу в розмірі 32\~020,84 гривень та суму судового збору в розмірі 1\~218,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] було укладеного договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/2410137, відповідно до якого, в період з 30.12.2012 року по 29.12.2013 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія який керував автомобілем «Daihatsu», державний номер 800190Е. Згідно ст.979 ЦК України та ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 03 травня 2013 року в м.Одесі по вул.Овідіопольська дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daihatsu», державний номер 800190Е, під керуванням [PERSON] та «Тоуота», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вину [PERSON] встановлено Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2013 року, та притягнуто до відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль «Тоуота», державний номер [NUMBER] отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток [PERSON] Сума збитку підтверджується звітом №130524 з оцінки транспортного засобу (а.с.17-35).. Згідно ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п.п.22.1. ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, звіту №130524, акту про настання страхового випадку №11837 від 17.03.2015 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 28\~904,84 гривень та 3\~116,00 гривень ПДВ (а.с.8-9, 10-12, 15, 17-35). Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, Страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Пунктом 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент ДТП) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані спяніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин, а також якщо він не повідомив страховика у строки, передбачені ст.33 зазначеного Закону (не пізніше 3-х робочих днів). Згідно п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках. передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Правова позиція щодо стягнення коштів за регресною вимогою на підставі ст.ст.33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підтверджується Постановою Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року по справі №6-1цс14. Оскільки відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду на протязі 3-х робочих днів та скоїв ДТП в стані алкогольного спяніння, отже, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право реґресної вимоги до нього, як до особи, відповідальної за завдані збитки. В досудовому врегулювання спору, АТ «УОСК» направляло на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити вищевказану суму. Проте, станом на дату подання позовної заяви в досудовому порядку спір не врегульовано. Відповідно до рішення Конституційного Суду України №15-рп/2002 від 09 липня 2002 року «Кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання субєктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту». Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку). Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд, посилаючись на вищевикладене вважає можливим позов Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити, стягнути з відповідача кошти в порядку регресу в розмірі 32\~020,84 гривень та суму судового збору в розмірі 1\~218,00 гривень.

Outcome: approved