Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач, 06 лютого 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину дочку [PERSON]»ю, [INFO]. Дитина проживає з ним. Після розірвання шлюбу, відповідач виїхала на проживання в інше місце і ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, а тому він просить стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки не повідомила. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №184282, виданого 17 серпня 2009 року виконкомом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, сторони є батьками [PERSON]»ї Вадимівни, [INFO], актовий запис №10 (а.с.4). Згідно довідки Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області №278 від 02 лютого 2017 року, на утриманні [PERSON] перебуває дочка [PERSON]»я Вадимівна, [INFO] (а.с.5). Дослідивши вимоги позивачки, та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В судовому засіданні встановлено, що відповідач є матір»ю малолітньої дитини [PERSON]»ї Вадимівни, [INFO]. Таким чином, відповідач зобов'язана утримувати свою дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що повинні бути задоволеними. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved