Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.12.2012 р. відповідно до якого [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 9 910, 70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору . У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 06.09.2016 року має заборгованість у розмірі 24 392,27 грн., яка складається з: 9 275,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 375,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 533,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1208,98 грн. штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.12.2012 р. у розмірі 24 392,27 грн. та судові витрати. Представник позивача подав до суду заяву, якою просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задоволити, та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи судом був повідомлений належним чином, а тому, враховуючи, що представлені у справі докази є достатніми для ухвалення рішення, суд вважає, що можливо провести заочне судове засідання у відсутності відповідача згідно ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, та повно і всебічно оцінивши наявні у справі докази, приходить до переконання, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із кредитного договору №б/н від 27.12.2012 р. позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9 910,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умов та правила надання банківських послуг, Розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.12.2012 станом на 06.09.2016 року має заборгованість у розмірі 24 392,27 грн., яка складається з: 9 275,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 375,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 533,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1208,98 грн. штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди. Згідно ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором, а в силу ст. 526 та ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок договору. На підставі вищенаведеного суд вважає, що із [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 27.12.2012 р. у розмірі 24 392,27 грн. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому із [PERSON] слід стягнути 1378,00 грн. судового збору в користь ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі викладеного та ст.ст. 526, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved