Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач 01.02.2016р. звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача, яким просить достроково розірвати договор оренди земельної ділянки між нею і Донецькою птахофабрикою (відповідач замінений судом на належного відповідача за згодою позивачки) та зобов'язати відповідача повернути належну їй земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач користується належною їй земельною ділянкою відповідно до договору оренди від 17.10.2011р., але в порушення вимог п.п.9, 11, 28, 31 Договору відповідач несвоєчасно сплачує їй орендну плату за 2015рік, сплативши плату не до 31 грудня, а лише 29.01.2016р., чим грубо порушує її права, оскільки систематично не виконує передбачені договором оренди землі зобов'язання, тим більше, що сплатив їй за порушення не 18% податку з доходу фізичних осіб, як передбачено з 2016року, а сплатив лише 15% (як за 2015р.). Тому просить достроково розірвати вказаний договір оренди та витребувати у відповідача вказану земельну ділянку, яку повернути їй. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягає, показала суду (після огляду оригіналів відомостей про отримання орендної плати), що вона дійсно отримала оренду плату 22.09.2011р. за 2011рік, 07.05.2012р. - за 2012рік, 29.03.2013р. - за 2013рік, 15.12.2014р. - за 2014рік, 28.01.2016р. - за 2015рік, вважає, що її права порушені, оскільки за 2015рік відповідач сплатив їй орендну плату із запізненням на 28 днів, за що сплатив їй пеню в сумі 135грв. 03.03.2016р.. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, показала суду, що позивачці всі роки орендна плата сплачувалась раніше, ніж вони зобов'язані були платити (а саме 22.09.2011р. за 2011рік, 07.05.2012р. - за 2012рік, 29.03.2013р. - за 2013рік, 15.12.2014р. - за 2014рік), лише один раз плата за 2015рік була виплачена дійсно із запізненням на 28 днів у зв'язку з реорганізацією відповідача (ТОВ Донецька птахофабрика шляхом реорганізації з 11.01.2016року стала Приватна НВК Інтербізнес), за що вони сплатили позивачці пеню в сумі 135грв. Тобто мала місце лише одна - разова затримка з виплатою орендної плати, а це не є істотним порушенням умов договору оренди і не може бути підставою для розірвання договору оренди між сторонами, тим більше, що запізнення сталося з поважних причин. Посилання позивача про те, що ними орендна плата за 2015 р. виплачена у меншому розмірі, ніж повинна бути, за рахунок утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18%, а не 15% (як повинна бути), нічим крім стверджень позивача не підтверджена. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необгрунтовані і задоволенню не підлягають за наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 17.10.2011року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки, загальна площа ділянки складає 5,390га, кадастровий номер 1421586800:03:000:0435, 1421586800:03:000:1356, 1421586800:03:000:0854, ділянка розташована на території Рівнопільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, належить позивачеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 061008, виданого Волноваською райдержадміністрацією 16.12.2004 року (а.с.7-19). 23.12.2011р. вказаний договір оренди був зареєстрований у відділі Держкомзему у Волноваському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 1421586840001358 (а.с.12-13). Пунктом 11 Договору оренди землі передбачено що плата за землю здійснюється щорічно грошима до 31 грудня. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст.2 цього ж Закону, відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України, передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач просить достроково розірвати договір оренди землі з підстав систематичної несвоєчасної сплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, але з дня укладення договору відповідач належним чином виконував свої обовязки за договором оренди. Але доводи позивача про систематичну несвоєчасну сплату орендної плати, повністю спростовуються довідкою про нарахування та утримання з виплати орендної плати [PERSON] за період 2011-2015 р.р. та доданих до неї копій платіжних документів (оригінали були оглянуті судом в судовому засіданні і позивачка визнала, що підписи в відомостях виконані саме нею власноруч), які повністю підтверджують факт своєчасної виплати відповідачем позивачу орендної плати за оренду землі: за 2011рік 22.09.2011 р.; за 2012рік 07.05.2012 р.; за 2013рік 29.03.2013 р.; за 2014рік 15.12.2014 р. Лише за 2015рік відповідачем орендна плата була сплачена позивачу 28.01.2016 р., з затримкою на 28 календарних днів (а.с.53-57, 67-71). Вказана затримка з виплати орендної плати була повязана з реорганізацією СТОВ «Донецька птахофабрика» шляхом приєднання до ПНВК «Інтербізнес», оформленням відповідних правовстановлюючих документів, відкриттям рахунків в банківських установах. Після проведення відповідних реєстраційних дій, орендна плата була виплачена відповідачем позивачу в найкоротший термін. Тобто факт несвоєчасної сплати орендної плати носить одноразовий характер, та не є систематичним, як стверджує позивач, яка в судовому засіданні після огляду судом оригіналів платіжних відомостей, визнала, що дійсно у вказані дати їй була сплачена орендна плата і підпис в її отримані виконана нею власноруч. У ст. 141 Земельного кодексу України, який є спеціальним законом, встановлений вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Тобто, підставою для припинення права користування земельною ділянкою у даному конкретному випадку може бути лише систематична несплата орендної плати. Таким чином, відповідно до вказаних вимог Закону, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати. Разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Проо це ж вказує і Верховний Суд України, який у своїй постанові від 12.12.2012 року у справі №6-14бцс12 про це вказує. Аналогічні розяснення Верховний Суд України також надав у Висновках, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 року. Тобто, разова затримка з виплатою орендної плати відповідачем позивачу за 2015 р. на 28 календарних днів, не є істотним порушенням умов договору оренди і не може бути підставою для розірвання договору оренди між позивачем та відповідачем. Посилання позивача на те, що відповідачем орендна плата за 2015р. виплачена у меншому розмірі, ніж повинна бути, за рахунок утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18%, а не 15% (як повинна бути), нічим крім стверджень позивача не підтверджена, тому судом до уваги не приймається. Відповідно до довідки про нарахування та утримання з виплати орендної плати [PERSON] за період 2011-2015роки та податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2015 р. (57-71), за 2015рік позивачу було нараховано орендну плату у розмірі 5200грв., з якої було утримано податок з доходу фізичних осіб у розмірі 15% в сумі 780грв. та військовий збір у розмірі 1,5% в сумі 78грв., до виплати 4342грв., які позивач повністю отримала 28.01.2016р. Відповідач, відповідно до пункту 14 Договору оренди землі, за несвоєчасну сплату орендної плати у строки, визначені договором, виплатив Позивачу пеню у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочки платежу, в сумі 135грв., які позивач повністю отримала 03.03.2016 р., що вона також не заперечувала в судовому засіданні (а.с.67-71). Таким чином, позивач не надала суду жодного доказу того, що відповідач систематично порушував строки виплати їй орендної плати, а навпаки її слова в судовому засіданні повністю спростовані поясненнями представника відповідача і їхніми документами, тим більше, що це в судовому засіданні визнала і сама позивачка. Тому позовні вимоги позивача не обгрунтовані і задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.125,215 ЗК України, перехідних положень ЗК України, Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203-207, 210, 215-216, 651 ЦК України,

Outcome: dismissed