Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач 03.10.2014р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 27.06.2013р. між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 25 040,00 грн., а відповідач зобов'язався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Однак відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 25.09.2014р. склав 31 726,69 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 31 726,69 грн. та судові витрати, задовольнивши позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Відповідачі 07.11.2014р. надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в розмірі 26 000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2013р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. було укладено кредитний договір № 2004419283, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 25 040,00 грн. з датою остаточного повернення кредиту 27.06.2014р., а відповідач зобов'язався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором та графіком платежів (а.с.5-10). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 25.09.2014р. відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 31 726,69 грн. (а.с.12). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з умовами договору факторингу від 24.03.2014р. ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 2004419283 від 27.06.2013р., укладеним між ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] (а.с.26-40). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2004419283 від 27.06.2013р. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку у відповідачів перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором № 2004419283 від 27.06.2013р. у розмірі 31 726,69 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 25 040,00 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 6 686,69 грн. (а.с.12). Щодо наданої заяви відповідачем стосовно визнання боргу 26 000,00 грн., суд зауважує, що ним не надано жодних доказів як того вимагає ст. 10 ЦПК України які б підтвердили його заперечення. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 317,27 грн. (а.с.1), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved