Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач 02.03.2011 року звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів в обґрунтування якого зазначив наступне. До 30.05.1995 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], та на утримання якої за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2009 року він сплачує аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Виконавчий лист, виданий за вказаним рішенням, надійшов для виконання за місцем роботи позивача (ВАТ «Київське АТП 13062») лише 29.11.2010 року, в зв'язку з чим за період з 13.03.2009 року по 31.10.2010 року виникла заборгованість в розмірі 6099,46 грн. 02 червня 1995 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], який був розірваний 11.03.1998 року, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], та на утримання якого він за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.03.1998 року з 17.03.1998 року виплачував аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, а з 10.01.2009 року, після повноліття дочки [PERSON], сплачує аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку. З 01.01.2000 року по теперішній час позивач проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], з якою в нього є спільні діти - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на повному його утриманні, оскільки [PERSON] не працює. Також позивач зазначає, що надає матеріальну допомогу у розмірі 200 грн. своїм батькам-пенсіонерам. Враховуючи наведене, а також зменшення розміру заробітної плати, позивач вказує, що на теперішній час опинився у скрутному матеріальному становищі та не в змозі сплачувати аліменти у повному розмірі на доньку [PERSON], [INFO], до закінчення нею навчання, та просить зменшити розмір аліментів з ? частини всіх видів заробітку, що в середньому щомісячно становить 331 грн. 05 коп., до 100 грн. щомісячно починаючи з 01 березня 2011 року до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В ході розгляду справи позивач за первісним позовом збільшив розмір позовних вимог та просив, крім вищезазначеного, також звільнити його від сплати на користь [PERSON] заборгованості по аліментам в сумі 6099,46 грн., яка виникла за період з 13.03.2009 року по 31.10.2010 року, посилаючись на те, що відповідачка протягом тривалого часу без поважних причин не пред'являла виконавчий лист до виконання. Крім того, виникненню заборгованості сприяло несвоєчасне направлення державним виконавцем виконавчого листа за місцем його роботи. Так, виконавчий лист був наданий підприємству лише 29.11.2010 року. Враховуючи наведене позивач за первісним позовом вважає, що утворення заборгованості по аліментах сталося не з його вини, а тому він просить на підставі ст.197 СК України звільнити його від сплати на користь [PERSON] заборгованості по аліментам у розмірі 6099,46 грн. Відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів посилаючись на наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.07.2009 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку до закінчення дочкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 03.03.2009 року. Рішення набрало законної сили 20.07.2009 року. Відповідач за зустрічним позовом був присутній при розгляді даної справи, рішення не оскаржував, проте позивачка сплати аліментів в добровільному порядку не дочекалась та у жовтні 2009 року пред'явила виконавчий лист до примусового виконання. Зазначила, що неодноразово зверталася за місцем роботи боржника та до державного виконавця щодо виконання виконавчого листа та згодом отримала відповідь, що заборгованість по аліментам із заробітної плати боржника бухгалтерією підприємства утримується, проте ці кошти позивачка не отримувала. Вказала, що фактичне виконання рішення суду почалося у грудні 2010 року, коли позивачка отримала суму аліментів за листопад 2010 року. Після цього позивачка отримала аліменти ще за грудень 2010 року та за січень, лютий 2011 року. Таким чином, як вказує позивачка, утворилась заборгованість по аліментам за період з березня 2009 року по жовтень 2010 року, а також за лютий та березень 2011 року, всього за 22 місяці. Зазначила, що їхня дочка на даний час навчається на стаціонарному відділенні Національної академії внутрішніх справ та сума коштів, які витрачаються на неї, становить 13312 грн. на рік, включаючи витрати на заняття з іноземних мов, одяг, проїзд, придбання учбової літератури, медикаменти. На теперішній час позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого вони мають доньку, [INFO]. Чоловік не працює, оскільки доглядає за дитиною інвалідом. Крім того, зазначила, що також має батька-пенсіонера, якому щомісяця купує продукти, одяг та медикаменти. Враховуючи наведене, позивачка просила ухвалити рішення, яким на підставі ст.196 СК України стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 22401,07 грн. за період з 21.07.2009 року по 31.10.2010 року та за період з 01.03.2011 року по 30.04.2011 року. В ході розгляду справи позивачка зменшила розмір позовних вимог за зустрічним позовом та просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 20356,35 грн. за період з 21.07.2009 року по 31.10.2010 року. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги за первісним позовом, з урахуванням уточнень, підтримали, в зустрічному позові просили відмовити посилаючись на те, що розмір пені є завищеним та необґрунтованим, при цьому зазначили, що виникнення заборгованості по аліментам сталося не з вини відповідача за зустрічним позовом, оскільки аліменти повинні були утримуватись бухгалтерією підприємства на підставі виконавчого листа, який тривалий час не надходив до виконання. Також, обґрунтовуючи свої заперечення, послалися на відповідь Головного управління юстиції у м.Києві від 18.10.2010 року №С-3274 на звернення [PERSON] щодо невиконання рішення суду про сплату аліментів, в якій зазначено, що заборгованість по аліментах із заробітної плати боржника утримується, але кошти залишаються не перерахованими з підстав відсутності банківського рахунку стягувача для цього. Одночасно просили застосувати позовну давність в один рік, мотивуючи це тим, що СК України не визначено поняття неустойки та позовної давності для даного виду вимог, а тому повинні застосовуватися положення ст.ст. 258, 549 ЦК України. [PERSON] проти первісного позову заперечувала з тих підстав, що аліменти, які вона отримує на утримання дочки [PERSON] не покривають всіх необхідних витрат, а їх зменшення призведе скрутного матеріального становища дочки. Крім того, зазначила, що не пред'являла виконавчий лист до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду до жовтня 2009 року, оскільки сподівалася на добровільне виконання рішення суду відповідачем. Зустрічний позов просила задовольнити. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Ухвалою суду від 02.06.2011 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Представник ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові пояснення, в яких зазначив, що 28.10.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-6559 від 09.07.2009 року, виданого за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва. Того ж дня державним виконавцем на адресу бухгалтерії за місцем роботи боржника направлено копію виконавчого листа разом з розпорядженням та постановою про відкриття виконавчого провадження. В ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що на підприємстві, де працює боржник, знаходиться виконавчий лист №2-687 від 17.03.1998 року, виданий на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва. Також державним виконавцем було встановлено, що в період з 28.10.2010 року по 29.11.2010 року аліменти за виконавчим листом №2-6559 не відраховувались, оскільки в бухгалтерії був відсутній оригінал вказаного виконавчого листа, який було надано державним виконавцем на підприємство 31.10.2010 року. Державний виконавець зазначив, що на теперішній час з [PERSON] за виконавчим листом №2-6559 стягується 30 відсотків всіх видів його заробітку, з яких 25% безпосередньо за аліментами, а 5% в рахунок погашення заборгованості, яка станом на 01.06.2011 року становить 5714 грн. 79 коп. Суд, заслухавши пояснення [PERSON] та його представника, [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 1995 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (свідоцтво про розірвання шлюбу а.с. 7), яка 23 липня 1995 року у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 8). 02 червня 1995 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], який рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 11.03.1998 року розірваний (а.с. 17). Від цього шлюбу колишнє подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 15). Крім того, у [PERSON] та [PERSON], з якою [PERSON] проживає з січня 2000 року по теперішній час без реєстрації шлюбу, є спільні діти - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с. 18, 19). На підставі виконавчого листа №2-6559/2009, виданого 09.07.2009 року за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.07.2009 року, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 13.03.2009 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років (а.с. 5-6 зворот). На підставі виконавчого листа №2-687/1998, виданого 05.10.1998 року за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.03.1998 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 25.02.1998 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а потім у розмірі ? частини до повноліття сина [PERSON] (а.с. 11-14 зворот). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно довідки ВАТ «Київське АТП 13062» №32 від 22.02.2011 року (а.с. 101), з [PERSON], який працює водієм на вказаному підприємстві, за виконавчими листами №2-6559/2009 та №2-687/1998 стягується по 25% всіх видів заробітку щомісячно. Оскільки виконавчий лист №2-6559/2009 надійшов на підприємство 29.11.2010 року (що підтверджує запис в книзі обліку вхідних документів за № 280/1), по ньому виникла заборгованість за період з 13.03.2009 року по 31 жовтня 2010 року в розмірі 6099,46 грн. Починаючи з листопада 2010 року по виконавчому листу №2-6559/2009 утримується 30 % всіх видів заробітку щомісячно, в тому числі 25% - поточні аліменти та 5 % - в рахунок погашення заборгованості. З довідки ВАТ «Київське АТП 13062» №90 від 16.06.2011 року (а.с. 154) вбачається, що сума доходу [PERSON] за 2011 рік порівняно з минулими роками значно зменшилась та після всіх відрахувань, в тому числі й аліментів, [PERSON] отримує суми, які коливаються в межах від 344 грн. до 432 грн. Як вбачається з листа Національної академії внутрішніх справ та наданих довідок (а.с. 157-160), [PERSON] навчається на 3 курсі академії на денній формі навчання за державним замовленням (термін навчання з 01.09.2008 року по 30.06.2012 року) та забезпечується на період навчання безкоштовним харчуванням, речовим майном та грошовим забезпеченням, а також має право на безкоштовне проживання у гуртожитках казарменного типу. Відповідно до довідки № 402 від 15 червня 2011 року (а.с. 158) середня сума грошового забезпечення [PERSON] на місяць за період з грудня 2010 року по травень 2011 року становить 317,40 грн. З огляду на наведене, враховуючи матеріальне становище [PERSON], наявність у нього ще двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також мінливість його щомісячного доходу, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва № 2-6559/09 від 09 липня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно починаючи з 03 березня 2009 року до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. щомісячно від дня набрання законної сили рішенням суду до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Разом з тим позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зустрічний позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що оскільки виконавчий лист №2-6559/2009 надійшов на підприємство 29.11.2010 року виникла заборгованість [PERSON] за аліментами за період з 13.03.2009 року по 31 жовтня 2010 року в розмірі 6099,46 грн., яка станом на 01.06.2011 року становить 5714 грн. 79 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою ВАТ «Київське АТП 13062» №32 від 22.02.2011 року (а.с. 101), довідкою ВАТ «Київське АТП 13062» №90 від 16.06.2011 року (а.с. 154), записом в книзі обліку вхідних документів підприємства за № 280/1 (а.с.156). Виникнення такої заборгованості сталося не з вини боржника [PERSON], оскільки виконавчий лист був пред'явлений [PERSON] до виконання 27 жовтня 2009 року, що підтверджується її відповідною заявою до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.184), у той час як видано виконавчий лист 09.07.2009 року. Також, доказом відсутності вини [PERSON] у виникненні заборгованості є пояснення державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.182, 183), в яких останній зазначає, що через те, що ним відразу не був наданий оригінал виконавчого листа №2-6559 на підприємство, аліменти у період з 28.10.2009 року по 29.11.2010 року не відраховувались. Оригінал виконавчого листа, як зазначає сам державний виконавець, був наданий ним до ВАТ «Київське АТП 13062» лише 31.10.2010 року. Оскільки заборгованість за аліментами виникла не з вини [PERSON], не у зв'язку з його тяжкою хворобою, не лише внаслідок того, що стягувачем [PERSON] пред'явлено виконавчий лист до виконання через три місяці з дня його видачі, а інших обставин, які мають істотне значення для звільнення боржника від сплати заборгованості судом не встановлено, позовні вимоги [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зустрічний позов [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 192, 196-201 СК України, пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial