Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28.12.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №VIW3RP21220484, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8 315 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 03.07.2014 року, [PERSON] заборгував позивачу 13 486,72 грн., з яких: 8 315 - заборгованість за кредитом; 6,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 046,95 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 618,42 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В заяві зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно (04.08.2014 року та 21.08.2014 року) в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З огляду на зазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 28.12.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №VIW3RP21220484, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8 315 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісячними платежами в період сплати, що підтверджується Заявою позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с. 5, 6 - 24). У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав шляхом надання відповідачу кредитних коштів. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим, відповідно до наданого розрахунку, станом на 03.07.2014 року [PERSON] допустив заборгованість перед Банком, яка становить 13 486,72 грн., з яких: 8 315 - заборгованість за кредитом; 6,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 046,95 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 618,42 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № ВОJ64В0GNB від 04.07.2014 року сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.33), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved