Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON], Головного територіального управління юстиції у м.Києві з позовом про витребування від [PERSON] групи нежитлових приміщень № 39 (з №1 по №24) в літері А, загальною площею 291,40 кв. м. за адресою: [ADDRESS] на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31138394 від 29.08.2016, відповідно до якого 29.08.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності на групу нежитлових приміщень № 39 (з №1 по №24) в літері А, загальною площею 291,40 кв. м. за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1011955480000. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] на момент звернення до суду зареєстрована власником групи нежитлових приміщень № 39 (з №1 по №24) в літері А, загальною площею 291,40 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Однак, зазначене нерухоме майно незаконно вибуло із власності територіальної громади м.Києва за відсутністю її волевиявлення та у порушення порядку встановленого чинним законодавством щодо відчуження об»єктів комунальної власності, без прийняття рішення компетентним органом щодо його відчуження, в зв»язку з чим спірні приміщення підлягаєть витребуванню у відповідача. Крім того, позивач посилається на те, що в зв»язку з недійсністю укладених правочинів щодо відчуження спірного майна підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на групу нежитлових приміщень № 39 (з №1 по №24) в літері А, загальною площею 291,40 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Представник Київської місцевої прокуратури № 1 та Київської міської ради подали заяви про розгляд справи у їх відсутність та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, на момент розгляду справи з заявами про відкладення судового розгляду не звертались. Треті особи в судове засідання не з»явились, про місціе і час судового розгляду повідомлялись належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва». Згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві» будівля [ADDRESS] передана до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.06.2011 № 489 «Про передачу нежитлових будівель та приміщень комунальному підприємству Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосієво» приміщення закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством «Розрахунковий центр «Голосієво». Згідно з рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.02.2015 № 95 «Про організаційно-правові заходи реорганізації комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосієво», балансоутримувачем комунального майна територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, є комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація листом від 21.03.2017 №100-4936 повідомила Київську місцеву прокуратуру № 1 прозахоплення невідомими особами , групи нежитлових приміщень №39 по [ADDRESS], які обліковуються на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голос іївського району м. Києва». Крім того, зазначеним листом листом Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила прокуратуру, що будь-яких рішень про відчуження чи припинення права власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS], група нежитлових приміщень №39 в літері А не приймалось. Також, листом Департаменту комунальної власності м. Києва Виконавчого органу київської міської ради (КМДА) за №062/11/10-1994 від 27.02.2017 підтверджується, що Департамент комунальної власності м. Києва не здійснював приватизацію нежитлових приміщень №39 в літері А на [ADDRESS] орієнтовною площею 291,4 кв. м. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно група нежитлових приміщень №39 (з №1 по №24) в літ. А, загальною площею 291,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності громадянці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №1161, посвідченого 29.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Людмилою Олексіївною. Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, зареєстрований в реєстрі за №1161 від 29 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л. О. був укладений між громадянином [PERSON] та [PERSON]. Право власності на групу нежитлових приміщень №39 (з №1 по №24) в літері А, що розташовані за адресою: [ADDRESS] громадянина [PERSON] підтверджувалось договором купівлі-продажу між громадянином [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є 22.05.2008 за №3705. Як встановлено судом, на підтвердження права власності на групу нежитлових приміщень №39 (з №1 по №24) в літері А, що розташовані за адресою: [ADDRESS] громадянином [PERSON] було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Єременко Л. О.: Інформаційну довідку, видану Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за номером КВ-2016 №24454 від 25.08.2016; реєстраційне посвідчення №022638, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 25 травня 2008 року, записане в реєстрову книгу №887-Д за реєстровим №12688 реєстратором Сікацькою О. В та підписане начальником В. Сенчуком. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 22.05.2008 в реєстрі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є за №3705,майно, яке відчужується, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу групи нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. 27 вересня 2007 року за реєстровим №2811, дублікат якого виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. 16 січня 2008 року за реєстровим №41 і зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 21 січня 2008 року і записано у реєстрову книгу за №12688. Як вбачається з матеріалів справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є. договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS], за реєстровим номером 3705 від 22 травня 2008 не посвідчувався, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 10.05.2017 р. № 72\\01-16. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В. О. надано інформацію Київській місцевій прокуратурі № 1 про те, що договір купівлі-продажу на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS], між громадянами [PERSON] та [PERSON] 27 вересня 2007 року за реєстровим №2811 не посвідчувався. Дублікат договору купівлі-продажу на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS], між громадянами [PERSON] та [PERSON] за реєстровим №41 від 16 січня 2008 нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В. О. не видавався. Крім того, комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомляє листом від 17.05.2017 за №062/14-5731 (И-2017), що згідно з даними реєстрових книг інформаційна довідка №24454 від 25.08.2016 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна не видавалася. Також в архіві Київського міського бюро технічної інвентаризації реєстрова книга №887-Д за реєстровим №12688 відсутня. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що право власності громадянина [PERSON] та наступних набувачів за договорами купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень було зареєстровано без достатньої правової підстави, оскільки зазначені договори не укладались та рішення уповноваженим органом про відчуження майна не приймалось. Відповідно до п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України. Згідно із ст. 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності. Згідно з ст. 375 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Разом з тим, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» передбачають, що приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч.4 ст.З Закону України «Про приватизацію державного майна» відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Таким чином, відчуження комунального майна повинно відбуватися в рамках приватизаційної процедури в порядку, визначеному вказаними законодавчими актами та у спосіб, передбачений Державною програмою приватизації. Разом з цим, у даному випадку право власності територіальної громади перейшло до особи без дотримання встановленої законодавством приватизаційної процедури. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2723цс16. Зважаючи на те, що Київською міською радою рішення про відчуження (приватизацію) спірного майна не приймалося та не було волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна, спірне майно підлягає витребуванню у [PERSON] на підставі ст. 388 ЦК України на користь Київської міської ради, як власника та розпорядника майна територіальної громади м. Києва. Крім того, на думку суду, підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31138394 від 29.08.2016 стосовно реєстрації права власності на групу нежитлових приміщень № 39 (з №1 по №24) в літері А, загальною площею 291, 40 кв. м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пп. «а» п.2 ч.б ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з роз»ясненнями, що викладені в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Однак, відповідно до п.п.3 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та\\або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, рйнними, районними у містах Криєві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме мкайно та їх обтяжень, але не пізніше 30.04.2016 р. Забезпечення здійснення функцій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно покалдено на Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 26.04.2016 р. № 261, з огляду на що, здійснення безпосередньо реєстрації скасування запису про реєстрацію за відповідачем права власності на спірні нежитлові приміщення не відноситься до компетенції Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість і доведеність позовних вимог про витребування групи нежитлових приміщень № 39 (з №1 по №24) в літері А, загальною площею 291,40 кв. м. за адресою: [ADDRESS] у відповідача та скасування державної реєстрації прав на зазначене майно. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати у справі.

Outcome: approved