Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач 01.07.2020 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 50 000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки, не цікавиться життям дитини та не бере участі у її вихованні. Крім життєво необхідних витрат по утриманню дитини, пов`язаних з придбанням продуктів харчування та одягу, позивач вказує, що також несе витрати на додаткові заняття, необхідні для всебічного духовного та фізичного розвитку доньки. Вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 50 000 грн. Ухвалою суду від 06.07.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 04.09.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.10.2020 року. До суду 28.10.2020 року надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 40 000 грн. щомісячно, також стягнути 50% понесених витрат на відпочинок та святкування дня народження дитини у розмірі 24 657,6 грн. Відзначає, що щомісячні витрати на утримання дитини становлять близько 80 000 грн., з яких 21 000 грн. - приватні уроки з читання, письма, логіки та математики; 7 000 грн. - розвиваючі курси; 500 грн. - придбання розвиваючих іграшок; 500 грн. - засоби особистої гігієни; 19 835 грн. - на облаштування дитячої кімнати; 5 409 грн. - придбання ліків; 4000 грн. - на естетичне виховання, відвідування музеїв, театрів, виставок; 2000 грн. - на придбання одягу та взуття; 5000 грн. - на харчування; 10 000 грн. - відвідування програм вокалу, танців, ораторського мистецтва, образотворче мистецтво, іноземних мов; 11 500 грн. - спортивна секція в фітнес клубі «5 елемент»; 2000 грн. - відвідування музеїв, театрів, зоопарків, дельфінаріїв, виставок; 3238 грн. - медичне обслуговування в приватних клініках; 50 000 грн. на рік - витрати на авіа перельоти для зимового та літнього відпочинку; 5000 грн. - відвідування дитячого психолога після розлучення. Відповідач працює моряком та його зарплата становить більше 100 000 грн. в місяць. У судовому засіданні 28.10.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення, наступне засідання призначено на 18.11.2020 року. До суду 16.11.2020 року надійшов відзив [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив мотивований тим, що відповідач з червня 2020 року добровільно сплачує аліменти у мінімальному гарантованому розмірі. 40000 грн. є надто завищеної сумою для утримання чотирирічної дитини. Відповідач має іншу сім`ю, в нього є син [PERSON] від цивільного шлюбу, у відповідача є мати пенсіонерка, яка також потребує допомоги. Вказує, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. Відповідач немає у власності будь-якого рухомого або нерухомого майна. Витрати у розмірі 80000 грн. не підтверджені, а позивачка з дитиною проживають в однокімнатній квартирі, де немає дитячої кімнати, тому не зрозуміло на що тратиться 19 835 грн. щомісячно. Відвідування музеїв, вистав та інше під час дії карантину є неможливим. Визначити розмір витрат на лікування заздалегідь є неможливим, крім того дитина не хворіє кожного місяця. Позивачка має у власності дві квартири, одну з яких вони придбали разом та автомобіль. Відповідач також приділяє увагу доньці, проводить з нею відпочинок, купував речі та продукти харчування. У судовому засіданні 18.11.2020 року оголошено перерву до 21.01.2021 року з метою підготовки відповіді на відзив. До суду 19.01.2021 року надійшли пояснення представника позивача, відповідно до яких відзначено, що доказів на утримання матері - пенсіонерки не надано, так як і доказів наявності у відповідача сина [PERSON] . Мати, яка обслуговує інтереси дитини щоденно участь у вихованні дитини несе у натуральній формі, в той час як відповідач не виконує батьківських обов`язків, заробляє гроші за кордоном на власні потреби. У судовому засіданні 21.01.2021 року прийнято до провадження заяву про зменшення розміру позовних вимог, витребувано докази про перетинання відповідачем державного кордону, з метою отримання витребуваної інформації розгляд справи відкладено на 24.03.2021 року. У судовому засіданні 24.03.2021 року представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. До матеріалів справи дані чеки на придбання одягу та чеки на придбання продуктів харчування. Дійсно, як вказує представник відповідача, в чеках містяться позиції, які призначені не для дитини. Чеки, що містяться на сторінках 63, 65, 67, 68 не приймаються судом до уваги, адже не зрозуміло кому та за які послуги сплачені кошти. Також до матеріалі справи додані докази того, що [PERSON] сплачував аліменти: у вересні за червень 2020 року у розмірі 2800 грн., у вересні за липень 2020 року у розмірі 2800 грн., у вересні за серпень 2020 року у розмірі 2800 грн., у вересні за вересень у розмірі 2800 грн., у жовтні у розмірі 3000 грн., в листопаді у розмірі 3000 грн. З листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, поданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що [PERSON] перебуває за кордоном тривалі періоди, від чотирьох до восьми місяців. З договору найму моряка від 12.07.2019 року вбачається, що [PERSON] працює моряком, за даним договором йшов в плавання на 6 місяців на посаді 3-й помічник капітана. У відзиві відповідач не спростовує своє працевлаштування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд, враховує, що позивачем наведено які витрати здійснюються на доньку, втім жодних доказів відвідування гуртків та понесення витрат саме у таких розмірах як відзначає позивач, суду не представлено. Деякі позиції розрахунку позивача викликають сумніви, адже відвідування музеїв стоїть двічі, кожен місяць витрати на облаштування дитячої кімнати кошти у розмірі 19 835 грн. викликають сумніви. На підтвердження жодної з перерахованих витрат на дитину не надано доказів, окрім забезпечення дитини продуктами харчування та одягом. При визначенні розміру аліментів в основу полягає не розмір доходів батька, а необхідна сума для гармонічного розвитку дитини. Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі. Відповідачем, в свою чергу, не доказано перебування на його утриманні інших утриманців, доказів про наявність у нього другої дитини - сина [PERSON] , не надано, так само як і перебування матері на його утриманні. Тому, враховуючи рекомендований розмір аліментів, вимоги позивача та відповідача суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 5000 грн., що є середнім між вимогами сторін та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial