Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач 01.03.19 р. посередництвом свого представника адвоката звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON]»я [PERSON], 14.12.07 р. н., до 1\~700 грн щомісячно, а також - судові витрати на правову допомогу в сумі 2\~000 грн. Зазначає, що відповідач є батьком вказаної вище дитини. Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 07.10.10 р. у цивільній справі № 2 - 1\~682/10. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 14.06.16 р. у цивільній справі № 159/1 200/16 ц було постановлено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 700 грн щомісячно. Відповідач не надає утримання на дитину крім аліментів, не бере участі у додаткових витратах, хоча потреба у таких є. Сплачуваних відповідачем аліментів недостатньо для утримання дитини такого віку. Відповідач має можливість надавати більші кошти на утримання дитини, так як має доход. Розмір прожиткового мінімуму для дитини такого віку збільшився. Вона самостійно не може утримувати дитину, а аліментів є недостатньо. Добровільно збільшити розмір аліментів відповідач не бажає. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.03.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та представника позивача - адвоката. Копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію вказаної вище ухвали суду відповідач отримав під розпис 02.04.19 р.. За станом на 18.04.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. У судове засідання позивач та її представник адвокат - не з»явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 14.04.16 р. у цивільній справі № 159/1 200/16 ц провадження № 2/159/546/16 за позовом [PERSON] до [PERSON]»я Ю.В. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина [PERSON]»я [PERSON], 14.12.07 р. н., що набрало законної сили 08.06.16 р., на користь позивача стягнуто з відповідача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн щомісячно, починаючи з 23.03.16 р. і до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи судом було встановлено, що свідоцтвом про народження серії 1 ЕГ № 063991, виданого 24.12.07 р. стверджується, що сторони у справі є батьками вказаної вище дитини Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони у справі є бать4ками вказаної вище неповнолітньої дитини. Відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3\~-\~2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище неповнолітню дитину; відповідач є платником аліментів на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін у розмірі, що визначений вказаним вище рішенням суду. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров»я позивач суду не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. Тобто, матеріальне становище обох сторін змінилось в сторону погіршення. Доказів про розмір доходу відповідача позивач також суду не надала. Однак, відповідач не заперечив, що має несталий доход засобом подання відзиву на позовну заяву тощо. Однак, доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого, позивач суду також не надала. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми її судових витрат, пов»язаних з розглядом справи, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає, що вони не підтверджені належно відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України і детальний опис наданих адвокатом послуг не наданий суду та, крім того, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, доцільно стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн таких витрат. На підставі наведеного,

Outcome: partial