Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач 08 червня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії та вселення. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року позивачу виділено в натурі 50/100 частин домоволодіння № 22 по вул. Старобазарній (колишня вул. Союзна) в м. Дніпрі та визнано за ним право власності на 50/100 частин домоволодіння згідно з II варіантом висновку № 2860/2861-13 судової будівельно-технічної експертизи від 25.04.2014 року. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року вказане рішення залишено без змін. Разом зі своєю сімєю позивач проживає та зареєстрований в [INFO] та не має ключів від спірного домоволодіння, літньої кухні, сараю та хвіртки. Відповідач мешкає в спірному будинку, але не дає позивачу ключі від нього та в приміщення не впускає. Позивач звертався до Новокодацького ВП ДВП з заявою, в якій просив прийняти відповідні міри до відповідача, який перешкоджає доступу до домоволодіння № 22 по вул. Старобазарній в м. Дніпрі. Позивач просив суд зобов'язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у користуванні 50/100 частинами домоволодіння № 22 по вул. Старобазарній (колишня Союзна) в м. Дніпрі, а саме: наступними приміщеннями в житловому будинку літ. «А»: 1-1(9,4 м2), 1-2(5,5 м2), 1-9(5,3 м2), 1-3(15,7 м2) і надвірними будовами та спорудами: 1/2 огорожі № 1-8, І, душем літ. «Д», погребом літ. «Г», літньою кухнею літ «Б», сараєм літ «б». Зобовязати [PERSON] передати позивачу ключі від будинку літ. «А», ключі від літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б» та хвіртки. Вселити позивача в домоволодіння № 22 по вул. Старобазарній в м. Дніпрі, а саме в наступні приміщення в житловому будинку літ. «А»: 1-1(9,4 м2), 1-2(5,5 м2), 1-9(5,3 м2), 1-3(15,7 м2 ). Стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. та витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] у своїй заяві від 21 червня 2017 року просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення [PERSON] з позовом до суду є захист інтересів власника, повязаних із реалізацією складової частини змісту права власності права користування 50/100 частинами домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Старобазарна (колишня вул. Союзна), буд. 22. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року [PERSON] виділено в натурі та визнано за ним право власності на 50/100 частин домоволодіння № 22 по вул. вул. Союзній в м. Дніпрі згідно з II варіантом висновку № 2860/2861-13 первинної судової будівельно-технічної експертизи від 25.04.2014 року та висновку № 290-15 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 05.03.2015 року квартиру № 2 на додатку забарвлену синім кольором: 1. з наступними приміщеннями в житловому будинку літ. «А»: - 1-1(9,4 м2 )- обладнати під кухню; - 1-2 (5,5 м2 )- коридор; - 1-9 (5,3 м2 )- санвузол ; - 1-3 (15,7 м2 )- обладнати під житлову кімнату; Разом: 35,9 м2 - вартість - 10 475 грн.; 2. надвірні будови та споруди: - 1/2 огорож № 1-8, І - 857 грн.; - душ літ. «Д» - 1 360 грн.; - погріб літ. «Г» - 2 130 грн.; - літня кухня літ. «Б» - 2\~520 грн., - сарай літ. «б» - 884 грн. Разом: 7\~751 грн. Припинено право спільної часткової власності [PERSON] з [PERSON] на домоволодіння № 22 по вул. Союзній в м. Дніпропетровську. [PERSON] виділено в натурі та визнано за ним право власності на 50/100 частин домоволодіння № 22 по вул. вул. Союзній в м. Дніпрі згідно з II варіантом висновку № 2860/2861-13 первинної судової будівельно-технічної експертизи від 25.04.2014 року та висновку № 290-15 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 05.03.2015 року, а саме квартиру № 1 (забарвлено на додатку жовтим кольором), а саме: 1. з наступними приміщеннями в житловому будинку літ. «А»: - 1-6 (8,0 м2 )- обладнати під передпокій; - 1-5 (23,4 м2 )- обладнати під житлову кімнату; - 1-8 (12,1 м2 )- обладнати під кухню Разом: 43,5 м2 - вартість 12 693 грн. 2. надвірні будови та споруди: - 1/2 огорож № 1-8, І - 857 грн.; - гараж літ. «В» - 3 959 грн.; - сарай літ. «Е» - 357 грн.; - убиральня літ. «Ж» - 473 грн.; Разом: 5 646 грн. (а.с. 7-14). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року залишено без змін (а.с. 15-21). Разом зі своєю сімєю позивач проживає та зареєстрований в [INFO]. Відповідач [PERSON] мешкає в спірному будинку та не дає позивачу ключі від домоволодіння, літньої кухні, сараю та хвіртки, не впускає позивача до будинку, чим чинить останньому перешкоди в користуванні власністю. Позивач звертався до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив прийняти відповідні міри до [PERSON], який перешкоджає доступу до домоволодіння № 22 по вул. Старобазарній (колишня вул. Союзна) в м. Дніпрі. Однак йому було рекомендовано з цього приводу звернутись до суду (а.с. 23-24). Згідно ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). За змістом ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні 50/100 частинами домоволодіння № 22 по вул. вул. Старобазарній (колишня вул. Союзна) в м. Дніпрі, чим порушує права позивача, як її власника, а, отже, є достатні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. (а.с. 2, 25). На підставі викладеного та

Outcome: approved