Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач 07.09.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідачем були отримані грошові кошти в розмірі 30 000грн., зі строком повернення до 31.07.2016 року. Однак, у вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, зазначені кошти не повернув. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 15.07.2016 р. у розмірі 30 000грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 54 грн.24 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 15 липня 2016 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] суму коштів в розмірі 30 000,00грн., зі строком повернення до 31.07.2016 року /а.с.6/ Однак, у вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 30\~000,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. Крім того, статтею 625 ч.2 ЦК України передбачено , що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений в договорі. Таким чином, розрахунок 3% річних розраховується за формулою Х=(s + ?І) * Q * 3%/365, що за розпискою в цифровому значенні має наступний вигляд: 30\~000,00 грн. * (03,00% річних/365 днів) * 22 дні = 54 грн. 24 коп. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 3% річних в розмірі 54,24 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved