Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, зазначивши, що 07.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк укладено кредитний договір № VIW3GA00001551, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк надав [PERSON] кредит у розмірі 55 000,00 дол. США на термін до 05.08.2017 року. У забезпечення виконання зобовязань за відповідним кредитним договором між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено договір поруки № VIW3GA00001551/1 від 07.08.2007 року. Відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 16.12.2016 року в розмірі 162\~126,07 доларів США. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадках порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 14.04.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області задоволено позов про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по кредитному договору № VIW3GA00001551 в розмірі 90\~152,53 доларів США, з яких: - 26\~957,57 доларів США заборгованість за кредитом; - 33\~048,83 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 100 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 20\~723,35 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 4\~291,49 доларів США штраф (процентна складова). Оскільки рішення суду відповідачем не виконано позивач продовжив нарахування процентів за користування кредитом. В звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом за вказаним Договором з урахуванням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2014 року, яка станом на 16.12.2016 року становить 4 050 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2016 року еквівалентно 106\~474,50 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися, повідомлення про причини своєї неявки та заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідачів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору про надання\~споживчого кредиту №VIW3GA00001551 від 07.08.2007 року ЗАТ КБ Приватбанк надав [PERSON] кредит у розмірі 55000,00 дол. США, цільове призначення кредиту - для купівлі нерухомості, зі сплатою 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,2% від суми виданого кредиту щомісячно, з кінцевим строком повернення 05.08.2017 року, а позичальник зобовязався повертати кредит щомісячно, включаючи сплату відсотків (а.с.18-20). Згідно умов цього договору позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. \~В забезпечення виконання зобовязання [PERSON] за Кредитним договором №VIW3GA00001551 від 07.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 07.08.2007 року укладено договір поруки №VIW3GA00001551/1 (а.с.23). Згідно п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до п.5-6 вказаного договору поруки, у звязку з невиконанням боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор 21.05.2015 року направив на адресу позичальника та поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобовязань, протягом 5 календарних днів з моменту отримання якої поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені у вимозі (а.с.13), що підтверджується реєстром групових поштових відправлень - рекомендованих листів (а.с. 14-17). Вінницький міський суд Вінницької області, рішенням від 14.04.2014 року задоволив позов про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по кредитному договору VIW3GA00001551 в розмірі 90\~152,53 доларів США, з яких: - 26\~957,57 доларів США заборгованість за кредитом; - 33\~048,83 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 100 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 20\~723,35 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 4\~291,49 доларів США штраф (процентна складова), а також судовий збір (а.с.4-Рішення набуло законної сили 25.03.2014 року. Оскільки вищезазначене рішення суду відповідачами не виконано, позивач продовжив нарахування процентів за невиконання зобовязань. Згідно розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] за відсотками за користування кредитом по договору станом на 16.12.2016 року становить 4 050 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2016 року еквівалентно 106\~474,50 гривень (а.с.6-10). Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Визначаючись щодо реальної суми заборгованості відповідача суд виходить з наступного. Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В ході розгляду справи судом встановлено, що оскільки відповідачами не виконано рішення суду від 14.04.2014 року та не повернуто позивачу суму заборгованості в розмірі, визначеному рішенням суду, позивачем було продовжено нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом, що не суперечить нормам ЦК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про існування заборгованості по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором №VIW3GA00001551 від 07.08.2007 року станом на 16.12.2016 року в розмірі 4 050 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2016 року еквівалентно 106\~474,50 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved