Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 85761,80 доларів США, що еквівалентно 1980239,89 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та суду пояснила, що відповідно до кредитного договору №HECFGA00002030 від 12.11.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 29000,00 доларів США на термін до 12.11.2017 року та зобов*язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до договору погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти для погашення кредиту, яка складається із тіла кредиту відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат. У звязку з порушенням зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 05.03.2015р. має заборгованість 85761,80 доларів США, яка складається з наступного: 22210,22 доларів США. заборгованість за кредитом; 144426,20 доларів США. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3817,90 доларів США. заборгованість по комісії за користування кредитом; 41213,27 доларів США. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 10,83 доларів США штраф (фіксована частина), 4083,38 доларів США штраф (процентна складова). За курсом валют відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2015 р. у 23.09 ця сума складає 1980239,89 гривень. На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № HECFGA00002030 від 12.11.2007 року, за яким поручитель несе відповідальність перед банком солідарному порядку і крім того, остання передала у заставу нерухоме майно, яке вже реалізовано на підставі рішення Цюрупинського районного суду від 01.07.2013 року. За вказаним рішенням звернуто стягнення на квартиру, яка булла предметом застави і після її реалвзоції в грудні 2013 року зараховано у погашення заборгованості за тілом кредиту та за пенею, що підтверджено даними у розрахунку від 03.01.2014 р. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, її представник [PERSON] подав заперечення на позов, позов не визнав, і в частині заявлених вимог до його довірителя [PERSON] суду пояснив, що протягом терміну дії кредитного договору позивач двічі до пред*явлення цього позову звертався до суду з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки до зобов*язаних за цим договором осіб, у тому числі і до [PERSON], яка несе відповідальність за належне виконання боржником зобов*язання як майновий поручитель за договором іпотеки від 12.11.2007р. та виступає поручителем за договором поруки. Окрім цього, заочним рішенням Цюрупинського районого суду від 26.03.2012р., яке набрало законної сили, були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та звернуто стягнення на предмет іпотеки належної їй квартири №32 в м. Цюрупинську, Житлоселище,13 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HECFGA00002030 від 12.11.2007р. в розмірі 323810,27 грн. шляхом продажу квартири. Також позивач вдруге у 2013 р. звернувся до суду з аналогічним позовом до [PERSON]М,. і рішенням Цюрупинського районного суду від 01.07.2013р. повторно звернуто стягнення на ту ж квартиру із зазначенням аналогічного способу реалізації. На даний час [PERSON] виселено з квартири, квартиру продано банком, а кошти, виручені від продажу спрямовано в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HECFGA00002030 від 12.11.2007р. При цьому, згідно рішення суду від 01.07.2013р. звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості у розмірі 61851,98 доларів США, що еквівалентно 494197,33 грн., до складу якої, як вбачається з рішення на вимогу банку порядку ч.2 ст.1050 ЦК України включено і частину позики з процентами, що залишалися. До звернення в суд позивач надіслав [PERSON] та [PERSON] вимогу від 05.10.2012р. про дострокове повернення всієї суми кредиту, що є доказом пред*явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, чим позивач змінив строк виконання основного зобов*язання. Тому позивач мав пред*явити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи від дати пред*явлення цієї вимоги поручителю. Просить в задоволені позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості відмовити за пропуском строку звернення до суду . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, за отриманням судової повістки до поштового відділення не з*явився, що свідчить про його відому від отримання повістки і суд вважає відповідача повідомленим належним чином згідно положень ст. 74 ЦПК України Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № HECFGA00002030 від 12.11.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в строк до 12.11.2017 року надано кредит [PERSON] у розмірі 29000,00 доларів США зі сплатою відсотків, комісії в обумовлені розділом 3 договору терміни Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати(а.с.15-18). Взяті на себе зобов?язання відповідач порушив і станом на 05.03.2015р. згідно наданого позивачем розрахунку має заборгованість в сумі 85761,80 доларів США, яка складається з наступного: 22210,22 доларів США. заборгованість за кредитом; 144426,20 доларів США. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3817,90 доларів США. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 41213,27 доларів США. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 10,83 доларів США штраф (фіксована частина), 4083,38 доларів США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № HECFGA00002030 від 12.11.2007 року(а.с.22-23). Доказом того, що [PERSON] виступила також і як майновий поручитель, є копії договору іпотеки квартири від 12.11.2007 року (а.с.39-41), копії рішень Цюрупинського районного суду від 26.03.2012 року та 01.07.2013 року про звершення стягнення на предмет іпотеки (а.с.41-42). Наявність договірних відносин, їх порушення позичальником та розмір заборгованості підтверджено кредитним договором ( а.с. 15-18) та розрахунком заборгованості (а.с.7-9) , наданими позивачем. 05.10.2012 року банком направлено відповідачам [PERSON], [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту ( а.с.44). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір процентів, як вбачається із вказаного положення може бути встановлено сторонами у договорі. Частиною 2 ст. 1052 ЦК України та ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов*язання щодо повернення чергової частини суми кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Таким чином, заявлені позивачем вимоги до [PERSON] є обґрунтовані, оскільки позичальник порушив зобовязання за кредитним договором, який не повертає. Разом з тим, при нарахуванні неустойки позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій в сумі 10,83 доларів США фіксована частина та 4083,38 доларів США. процентна складова за одне й те ж порушення, тобто здійснено подвійне нарахування неустойки, що не допускається. Відповідно до положень ст.549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Зазначеними вище пунктами кредитного договору передбачено подвійне нарахування неустойки за одне й теж порушення, що суперечить положенням ч.1 ст. 549 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що до стягнення підлягає один із видів штрафних санкцій, зокрема 4083,38 доларів США. процентна складова. Розмір пені за порушення строків погашення заборгованості відповідно до наданого розрахунку визначено у строк, що перевищу строки позовної давності і сума нарахованої пені значно перевищує заборгованість за тілом кредиту 41213,27 доларів США. Тому суд вважає за можливе застосувати ч.3 ст.551 ЦК України і зменшити розмір пені до розміру заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, у стягненні штрафу у розмірі 10,83 доларів США належить відмовити. А розмір нарахованої пені за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором підлягає зменшенню до розміру заборгованості за тілом кредиту в сумі 22210,22 доларів США і оскільки позичальником порушено виконання зобов?язання за договором, то на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 66747,92 доларів США, що еквівалентно 1541209,40 гривень. У задоволенні решти вимог до [PERSON] щодо стягнення сум пені належить відмовити. та у солідарному стягнення заборгованості Крім того, позивачем заявлено вимоги про солідарне стягнення сум заборгованості і з поручителя [PERSON] Частиною 1 ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Однак підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає, договір поруки вважається припиненим у відповідності до положень ч.4 ст.559 ЦК України, за якими порука припиняється після закінчення строку встновленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. У зв*язку з порушенням боржником виконання зобов*язань за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 05.10.2012р. [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту(а.с.44), після чого заявив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, пред*явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України позивач змінив строк виконання основного зобов*язання і був зобов*язаний пред*явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. З часу ухвалення рішення від 01.07.2013 року також пройшов час, що значно перевищує термін, протягом, якого могли бути пред*явлені вимоги до поручителя. Тому у задоволенні позову до поручителя [PERSON] належить відмовити за пропуском строку звернення до суду та відмовити у солідарному стягнення заборгованості. Судові витрати віднести на відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial