Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового будинку [ADDRESS], який є предметом іпотеки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 вересня 2008 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № SISAGA0000000667, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 49940,58 доларів США з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2018 року зі сплатою 15 % річних. Виконання грошового зобов'язання позичальника забезпечено договором іпотеки від 30 вересня 2008 року, укладеним між сторонами, за умовами якого в іпотеку банку [PERSON] передала в іпотеку земельну ділянку та житловий будинок. Відповідачка неналежним чином виконує умови кредитного договору у зв'язку з чим утворилась заборгованість. В передбачені кредитним договором строки кредитні кошти не були повернуті відповідачем, у зв'язку з чим за рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 01 жовтня 2010 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено частково, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за договором кредиту у сумі 360354,13 грн, та судові витрати, які пов'язані з подачею позовної заяви до суду у сумі 1820 грн, а всього 362174,13 грн; в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору та судових витрат звернути стягнення на суму 362174,13 грн на предмет договору іпотеки, укладеного 30 вересня 2008 року, реєстр № 2083, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] на нерухоме майно, що зареєстровано на ім'я [PERSON], а саме на: житловий будинок літер «А», загальною площею 66,7 м2, житловою площею 32,7 м2 з господарськими будівлями: гараж літер «Б», сарай літер «В», погріб літер «Г», вбиральня літер «Уб», та земельну ділянку площею 0,899 гектара, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Банк направляв відповідачам вимоги про виселення з будинку 09 листопада 2012 року, проте ця вимога до теперішнього часу не виконана. На підставі викладеного банк просив суд виселити відповідачів з квартири та зняти їх з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 16.12.2013р. Заочне рішення від 11.11.2013р., ухвалене Сакським міськрайонний судом за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення скасовано за заявою [PERSON], яка обґрунтувала свою заяву тим, що вона народила дитину [INFO]., яку також було зареєстровано у будинку, з якого просить виселити мешканців банк. У судовому засіданні при розгляді справи в загальному порядку представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, визначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи у їх відсутності суду не надали. Відповідачі [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в його задоволенні відмовити, пояснивши суду, що їм жити нема де, відповідачка [PERSON] обманним шляхом оформила будинок особисто на себе, сама десь ховається, оскільки набрала кредитів у різних банків. Також, відповідачка [PERSON] [INFO]. народила дитину - сина [PERSON], яку також було зареєстровано у будинку, з якого просить виселити мешканців банк. Представник третьої особи - Служби по справах дітей Сакської районної державної адміністрації АР Крим - у судовому засіданні поклалася на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № SISAGA0000000667, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 49940,58 доларів США з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2018 року зі сплатою 15 % річних. Виконання грошового зобов'язання позичальника забезпечено договором іпотеки від 30 вересня 2008 року, укладеним між сторонами, за умовами якого в іпотеку банку [PERSON] передала в іпотеку земельну ділянку та житловий будинок. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань, рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 01 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений частково - стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за договором кредиту у сумі 360354,13 грн, та судові витрати, які пов'язані з подачею позовної заяви до суду у сумі 1820 грн, а всього 362174,13 грн; в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору та судових витрат звернути стягнення на суму 362174,13 грн на предмет договору іпотеки, укладеного 30 вересня 2008 року, реєстр № 2083, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] на нерухоме майно, що зареєстровано на ім'я [PERSON], а саме на: житловий будинок літер «А», загальною площею 66,7 м2, житловою площею 32,7 м2 з господарськими будівлями: гараж літер «Б», сарай літер «В», погріб літер «Г», вбиральня літер «Уб», та земельну ділянку площею 0,899 гектара, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В іншій частині позову, відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. З матеріалів справи убачається, що 09 листопада 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав на адресу відповідачів попередження про необхідність звільнення предмету іпотеки, яке було особисто одержано [PERSON] 12 грудня 2012 року. Таким чином, позивачем дотримано вимог ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Отже, майнові права на предмет іпотеки у інших осіб відсутні, оскільки єдиним власником предмету іпотеки є [PERSON] і саме вона має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а майнові права інших осіб на спірний будинок відсутні. Реєстрація за адресою предмету іпотеки після народження дитини [PERSON] - сина [PERSON], [INFO], не є підставою для відмови у задоволення позову. Понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідачів на користь Банку. На підставі ст. ст. 9, 109 ЖК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved