Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідачі не виконують умови кредитного договору № 104964-CRED укладеного 07.12.2007 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У наступне судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в установленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява від 10.11.2016 року про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримує проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в установленому законом порядку, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву не визнала у повному обсязі, надала суду квитанцію про те що заборгованість за кредитом та частково за відсотками була погашена. В подальшому через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.12.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 104964-CRED, відповідно до якого позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 7000,00 доларів США на термін до 07.12.2009 року, а [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно зазначеного кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач [PERSON] повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 07.12.2007 року в якості забезпечення наданого кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договори поруки, на підставі яких поручителі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав та видав [PERSON] кредит у розмірі 7000 доларів США. Видача кредиту у розмірі 7000 доларів США підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором, наданими представником банку та не заперечується сторонами. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» 06.04.2010 року звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5618,30 доларів США та судових витрат. 24.11.2010 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя зазначений позов було задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 104964-CRED у розмірі 44\~553,12 грн. та судові витрати. 29.07.2011 року на виконання виконавчого листа виданого по цивільній справі №2-3170/10 від 04.04.2011 року на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2010 року [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 49038,60 грн. 22.06.2011 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2010 року. 12.10.2011 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя зазначену заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення від 24.11.2010 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 17.01.2012 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було залишено без розгляду у звязку із повторною неявкою представника позивача в судові засідання. 28.09.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 2918,54 доларів США та штраф у розмірі 155,32 доларів США (9,39 доларів США фіксована частина, 145,93 доларів США процентна частина). Відповідно до ст. 256, 257, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, однак встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 5.7 кредитного договору №104964-CRED від 07.12.2007 року передбачено, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород та неустойки (штрафів, пені) встановлюється сторонами строк на 5 років. Пунктом 12 у договорах поруки укладеними між [PERSON] та [PERSON] передбачено, що сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу протягом 5 років. Відповідно до ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 264 ЦК України передбачено переривання перебігу позовної давності у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи 05.08.2011 року було перервано перебіг позовної давності внаслідок визнання відповідачем свого боргу перед банком. Відповідно до розрахунку заборгованості, який наданий представником позивача, 05.08.2011 року за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було у повному обсязі погашено заборгованість за кредитом у сумі 3924,23 доларів США, та частково була погашена заборгованість за відсотками у розмірі 1596,59 доларів США. Несплачена сума заборгованості за відсотками становила 2918,54 доларів США. Отже, відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг строку позовної давності почався заново з 05.08.2011 року. Враховуючи встановлений сторонами строк позовної давності у 5 років, позивач мав право звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками у розмірі 2918,54 доларів США та штрафу до 05.08.2016 року включно. Однак позивач своїм правом у встановлені договорами строки не скористався та звернувся до суду із зазначеною позовною заявою лише 28.09.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором після спливу позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити з цих підстав. Вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору не підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed