Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Перший заступник військового прокурора Західного регіону України Козлов І.М. 14.02.2018 року звернувся у суд в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з позовною заявою до відповідача - [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на користь держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» заподіяну внаслідок кримінального правопорушення майнову шкоду у сумі 113 182 грн. 69 коп.. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 16.02.2018 року (головуюча - суддя Курницька В.Я.) відкрито провадження у даній справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.06.2018 року (головуюча - суддя Курницька В.Я.) позовну заяву військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду від 17.12.2018 року (головуюча - суддя Шеремета Н.О., судді Крайник Н.П., Цяцяк Р.П.) ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12.06.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У зв'язку із закінченням п'ятирічного терміну повноважень судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 16.01.2019 року, дану справу передано для розгляду судді цього ж суду - Микитину В.Я.. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 18.01.2019 року (головуючий - суддя Микитин В.Я.) справу прийнято до провадження та призначено таку до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи. Розгляд справи по суті відбувався у судових засіданнях 26.02.2019 року та 09.04.2019 року. Позов обґрунтовано тим, що відповідач, працюючи з 22.12.2010 року на посаді головного лісничого Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат»,у період з 18.02.2014 року по 26.06.2014 року виконував обов'язки начальника зазначеного лісгоспу. Однак, через несумлінне ставлення до таких обов'язків, відповідач упродовж ІІ-го кварталу 2014 року, всупереч вимог ч. ч. 1, 2 ст. 62, ч.5 ст. 65, ч.2 ст. 66, ч.1 ст. 75 ГК України, п. 2.1 Статуту ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», п. п. 2.1, 3.3, 4.2, 6.7 Положення про Сколівський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», п. 7 Положення про порядок реалізації лісопродукції структурними підрозділами ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», п. п. 2.2.-2.7, 3.1, 3.3., 3.4, 3.6, 3.8., 3.9., 3.12, 4.1, 4.2 посадової інструкції начальника Сколівського військового лісгоспу, достеменно знаючи про збитковість виготовлення лісгоспом пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід, заходів щодо збільшення ціни реалізації на пиломатеріал обрізний та необрізний хвойних порід чи зменшення собівартість виготовлення даних видів продукції не вживав, будь-яких інших дії, направлених на недопущення збитковості виробництва пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід лісгоспом не здійснював, про збитковість даного виробництва керівництву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» не доповідав, у результаті чого відбулась реалізація пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід за цінами нижче собівартості на такі види продукції. Внаслідок цього, державним інтересам в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» було спричинено майнову шкоду на суму 113 182 грн. 69 коп. та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області, постановленою 06.12.2017 року у кримінальній справі № 453/267/16-к., провадження № 1-кп/453/7/17, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, - у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. При цьому, пред'явлений процесуальним прокурором у вказаному кримінальному провадженні цивільний позов до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду, у зв'язку з чим, в силу ч. 7 ст. 128 КПК України, першим заступником військового прокурора невідкладно пред'явлено такий позов у порядку цивільного судочинства. Враховуючи доведеність вини відповідача у вчиненому кримінальному правопорушенні і, як наслідок, у заподіянні державі майнової шкоди у наведеному розмірі, перший заступник військового прокурора Козлов І.М., посилаючись на положення ст. ст. 15-16, 1166, 1177 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просить позов задовольнити. Прокурор відділу військової прокуратури Західного регіону України Гарбарук В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-9) та запереченнях на заяву відповідача в особі його уповноваженого представника про застосування у справі наслідків спливу позовної давності (а. с. 162-164), надав пояснення, аналогічні наведеним у зазначених процесуальних документах. Належно уповноважена представник позивача - юрисконсульт Сколівського військового лісгоспу [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просив позов задовольнити з тих-же підстав, що й прокурор. Відповідач та його уповноважений представник - адвокат Кручок В.С. у судовому засіданні проти позову заперечили з підстав спливу станом на дату звернення першого заступника військового прокурора в інтересах держави до суду із даним позовом позовної давності, у зв'язку з чим уповноваженим представником відповідача у судовому засіданні 26.02.2019 року подано письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а. с. 152-153). Крім того, сторона відповідача посилається на необхідність застосування судом у даній справі не положень чинного ЦК України, котрі регулюють загальні питання щодо відшкодування майнової шкоди, а положення чинного КЗпП України, котрим врегульовано питання про повну матеріальну відповідальність працівника у випадку заподіяння ним шкоди внаслідок кримінально караного діяння, оскільки шкода заподіяна [PERSON] під час виконання покладених на нього посадових обов'язків начальника Сколівського військового лісгоспу. При цьому, статтею 233 КЗпП України встановлений річний строк звернення, у тому числі й прокурором, до суду із відповідним позов до винного у заподіянні шкоди працівника підприємства, котрий давно сплив, а підстав для його поновлення немає. Отже, відповідач та його уповноважений представник просили у позові відмовити за спливом спеціальної позовної давності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та присутніх учасників справи, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встанолених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осбі або державних чи суспільних інтересах. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 3, 4 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому прокурор обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Перевіривши законність звернення прокурора із даним позовом, виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ухвали Сколівського районного суду Львівської області, постановленої 06.12.2017 року у кримінальній справі № 453/267/16-к, провадження № 1-кп/453/7/17, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України (копія міститься у справі, а. с. 150-151), [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях СВ ВП Західного регіону України в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. Зазначена ухвала суду 14.12.2017 рок набрала законної сили. Із змісту вищевказаної ухвали суду вбачається, що такою доведено вину відповідача у тому, що він у період з 18.02.2014 року по 26.06.2014 року, виконуючи обов'язки начальника Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» відповідно до наказу директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» № 12-к від 18.02.2014 року, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, упродовж ІІ-го кварталу 2014 року, всупереч вимог ч. ч. 1, 2 ст. 62, ч.5 ст. 65, ч.2 ст. 66, ч.1 ст. 75 ГК України, п. 2.1 Статуту ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», затвердженого Міністром оборони України 30.08.2008 року, п. п.2.1, 3.3, 4.2, 6.7 Положення про Сколівський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», затвердженого директором ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 01.09.2009 року, п. 7 Положення про порядок реалізації лісопродукції структурними підрозділами ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», затвердженого 14.01.2011 року директором ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», п. п. 2.2.-2.7, 3.1, 3.3., 3.4, 3.6, 3.8., 3.9., 3.12, 4.1, 4.2 посадової інструкції начальника Сколівського військового лісгоспу, затвердженої директором ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 04.04.2000 року, достеменно знаючи про збитковість виготовлення Сколівським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід, заходів щодо збільшення ціни реалізації на пиломатеріал обрізний та необрізний хвойних порід чи зменшення собівартість виготовлення даних видів продукції не вживав, будь-яких інших дії, направлених на недопущення збитковості виробництва пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід Сколівським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» не здійснював, про збитковість даного виробництва керівництву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» не доповідав, у результаті чого відбулась реалізація пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід за цінами нижче собівартості на вказані види продукції. Внаслідок цього, державним інтересам в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» спричинено майнову шкоду на суму 113 182 грн. 69 коп.. В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже суд, вирішуючи у даній цивільній справі питання про правові наслідки у виді стягнення з відповідача як особи, стосовно якої постановлялась ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, тобто не з реабілітуючої підстави, котра набрала законної сили, приймає її до уваги у частині доведеності вини відповідача і обставина щодо доведеності вини відповідача у заподіянні державі в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» майнової шкоди на суму 113 182 грн. 69 коп. у даній цивільній справі судом не досліджується. Як вбачається з ухвали Сколівського районного суду Львівської області, постановленої 27.04.2017 року у кримінальній справі № 453/267/16-к, провадження № 1-кп/453/7/17, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України (копія міститься у справі, а. с. 215), у цій кримінальній справі позивача - ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» було визнано потерпілим. Встановлено, що потерпіла особа - ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» після залишення у вищевказаному кримінальному провадженні цивільного позову про стягнення з [PERSON] майнової шкоди без розгляду, самостійно за захистом своїх порушених майнових прав не зверталося, у зв'язку з чим з відповідним позовом упродовж двомісячного строку з дня набрання ухвалою суду про закриття кримінального провадження та залишення позову без розгляду законної сили, звернувся прокурор, тобто виконав свій передбачений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обов'язок і скористався наданим потерпілму ч. 7 ст. 128 КПК України правом на пред'явлення позову у порядку цивільного судочинства. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства вправа. Реалізація такого принципу передбачає можливість кожної особи звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, у тому числі й для їх відновлення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом котрої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Окрім того, суд погоджується із висловленою стороною відповідача позицією про необхідність застосування до правовідносин, котрі виникли між сторонами у даній справі, положень ст. ст. 3, 130, 134 КЗпП України, оскільки майнова шкода заподіяна відповідачем під час виконання ним покладених посадових обов'язків начальника Сколівського військового лісгоспу, як структурного підрозділу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». Так, за змістом ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 134 вказаного Кодексу, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Як роз'яснюється у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 14, до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (пункт 3 частини першої статті 134 КЗпП України), повинні додаватись встановлені у порядку кримінального судочинства докази, які підтверджують вчинення працівником таких діянь; матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і у тих випадках, коли шкода, заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом. Відтак, на переконання суду, для покладення на відповідача як працівника відповідальності за п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, спершу слід було встановити факт наявності у його діях складу злочину, що, без отримання ухвали суду, якою встановлено факт вчинення відповідачем злочину, унеможливлювало пред'явлення прокурором чи безпосередньо позивачем позову до нього у порядку саме цивільного судочинства на підставі п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. Таким чином встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди у порядку цивільного судочинства виникло у позивача чи прокурора 14 грудня 2017 року - у дань набрання законної сили ухвалою Сколівського районного суду Львівської області,постановленою 27.04.2017 року у кримінальній справі № 453/267/16-к, провадження № 1-кп/453/7/17, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. З даним позовом перший заступник військового прокурора в інтересах держави в особі ДП Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» звернувся 14 лютого 2018 року. У свою чергу, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду у питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України). Отже, з врахуванням положень ст. ст. 55-56, 128 КПК України та рекомендацій постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 14, суд бере до уваги відсутність у позивача як потерпілої особи у кримінальному провадженні та й у прокурора об'єктивної можливості звернутися з позовом до [PERSON] під час розгляду такого позову у рамках цього кримінального провадження, а також те, що право пред'явлення позову у порядку цивільного судочинства виникло у них після постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 367 КК України та залишення позову без розгляду, у зв'язку з чим строк на пред'явлення позову у даному конкретному випадку не вважається пропущеним. Такий висновок суду повінстю узгоджується із викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду позицією при винесенні 23 травня 2018 року постанови у справі № 183/7497/15, провадження № 61-13757св18. За таких встановлених судом обставин позовні вимоги підлягають до задоволення, а підстав для застосування у справі наслідків спливу позовної давнсоті та відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності немає. Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, то суд з такими не погоджується, оскільки такою підставою є необхідність захисту економічних інтересів держави у зв'язку із неналежним захистом таких інтересів посадовими особами ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», внаслідок яких зазначеним державним підприємством не отримано фінансові надходження. Факт неналежності захисту ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» таких інтересів підтверджено висновком експерта від 28.08.2015 року № 6-352/15, складеним судовим експертом Експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Тернопільській області (копія міститься у справі, а. с. 198-210), а також відповідним повідомленням про це Військову прокуратуру Західного регіону України для вжиття заходів реагування. Крім того, позивач не заперечував проти звернення прокурора у його інтересах із даним позовом, а у судовому засіданні його уповноважена представник підтримала позовні вимоги повністю.

Outcome: approved