Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

ПАТ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.08.2008р. без №, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] в розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач [PERSON] не виконував умови кредитного договору, тому, за ним утворилася заборгованість, яку представник позивача просить суд стягнути з нього. Станом на 31.12.2015р., заборгованість за кредитним договором від 04.08.2008р. без № становить 35028,06 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1038,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 24265,37 грн., заборгованості за пенею та комісії за користування кредитом - 7580 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1644,19 грн. Тому, банк звернувся з позовом до суду для стягнення з відповідача, як позичальника, суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно, у своїй заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог банку з посиланням на сплив строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог банку саме з цієї підстави. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог банку заперечувала в повному обсязі, вважаючи, що у позові банку слід відмовити у звязку із спливом строків позовної давності, пояснивши, що кредитний договір між сторонами був укладений 04.08.2008р., останній платіж відповідачем [PERSON] у розмірі 1000 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитом було внесено 10.09.2008р. вважає, що оскільки ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду лише 26.01.2016р., а строк позовної давності почав свій відлік з моменту невиконання чергового платежу, тобто, з 25.10.2008р., та сплинув через 3 роки, а саме 25.10.2011р., позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення вищевказаної заборгованості. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав: відповідно умов кредитного договору без № яким є заява позичальника, та Умови та правила надання банківських послуг, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON]., 04.08.2008р. відповідач отримав кредит в розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. /а.с.5, 6, 7-12/. Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач не виконав умови кредитного договору від 04.08.2008р, тому, за ним утворилася заборгованість, яку представник позивача, просить суд стягнути з відповідача і яка станом на 31.12.2015р., становить 35028,06 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1038,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 24265,37 грн., заборгованості за пенею та комісії за користування кредитом - 7580 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1644,19 грн. /а.с.3-4/. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України Згідно п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» (далі Умови), які разом з заявою про надання кредиту складають кредитний договір між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON], клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісію на умовах, визначених цим договором. Відповідно п.6.6 Умов, у випадку не виконання зобовязань за договором клієнт за вимогою банку зобовязаний повернути кредит. Відповідно п. 5.3 Умов, строки та порядок погашення кредиту по платіжній картці встановлені у памятці клієнту, яка є невідємною частиною кредитного договору. Згідно довідки «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним. /а.с.6/. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору, (п 9.12 Умов), сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Під час судового засідання відповідач та його представник заявили клопотання про застосування строків позовної давності до вимог ПАТ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та додаткових вимог, а саме, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів (фіксованої частини та його процентної складової). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Оскільки ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду лише 26.01.2016р., як це вбачається зі штампу вхідної кореспонденції, проставленому на позовній заяві та умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, враховуючи що відповідачем 10.09.2008 р. банку було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суму в розмірі 1000 грн., а наступний після цього платіж повинен був здійснений до 25 числа наступного місяця тобто до 25.10.2008р., який в свою чергу сплачений не був, тому саме з цього дня почав свій відлік загальний строк позовної давності, тривалістю - три роки та закінчився 25.10.2011р. Крім того, згідно із п.31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), у звязку з чим, суд вважає що доводи відповідача та його представника є законними та обґрунтованими, тому, у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог банку у звязку зі спливом строків позовної давності. Додаткового суд наголошує що в розрахунку заборгованості наданому банком, який міститься в матеріалах справи, відсутні відомості щодо сплати певних сум в рахунок погашення заборгованості за цим договором відповідачем [PERSON] що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для можливого переривання перебігу строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, тому й не підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» понесені судові витрати у сумі 1378 грн.

Outcome: dismissed