Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач 03 червня 2019 року звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно - земельна ділянка, площею 4,46 га передана для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01 грудня 1995 року, та яке фактично прийняла дочка померлої - [PERSON] , так як вступила в управління або володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем майна померлої за правом представлення, згідно ст. 1266 ЦК України, яка вчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області є позивач, оскільки її мати, а дочка спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , проте вказану земельну ділянку не має можливості успадкувати через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно, у зв`язку з чим державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 4,46 га передану для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.12.1995 . У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №9, виданим Манжеліївською сільською радою Глобинського району Полтавській області 24 квітня 2000 року. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , від 01 грудня 1995 року належала земельна ділянка загальною площею 4,46 га, передана для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території села Манжелія Манжеліївської сільської ради ,на підставі рішення 6 сесії 22 скликання Глобинської районної Ради народних депутатів від 5 вересня 1995 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 547. Відповідно до повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області № 478/01-16 від 06 червня 2019 року, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Як вбачається з довідки №206/02-32 від 25.04.2019, виданої виконавчим комітетом Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: Полтавська області, Глобинський район, село Вітки , але фактично проживала в [ADDRESS] , разом із дочкою - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , [INFO] . Правовідносини по спадкуванню нерухомого майна [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, із змінами, внесеними до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 529 названого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій частині дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] у віці 75 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 08 грудня 2006 року зроблено актовий запис за №33, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 2006 року. [PERSON] , [INFO] , уродженка села Манжелія В. Кринківського району, Полтавської області є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 5 вересня 1957 року Манжеліївською сільською радою В.Кринківського району Полтавської області. [PERSON] та [PERSON] [INFO] року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 28 вересня 1974 року Пісківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Козельщинською селищною радою 04 квітня 2005 року. [PERSON] , [INFO] , уродженка села Манжелія Глобинського району, Полтавської області є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 травня 1979 року Манжеліївською сільською радою Глобинського району Полтавської області. [PERSON] та [PERSON] 20.09.2003 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 20 вересня 2003 року Манжеліївською сільською радою Глобинського району Полтавської області, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] (позивач), за правом представлення своєї матері [PERSON] , яка померла до відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення. [PERSON] (позивач) звернулася до Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 4,46 га, яка розташована в селі Манжелія Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємицею якої була її дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкові права. 27 травня 2019 року державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] [PERSON] Глобинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 47/2007, заяву про прийняття спадщини по закону згідно ст. 1266 ЦК України подала [PERSON] , яка отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після померлої дружини [PERSON] на користь онуки померлої - [PERSON] Спадщина відумерлою не визнана. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на імя померлої. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За нормами ч. 1ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 6 ст. 1266 ЦК при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Таким чином, відповідно до ст. 1266 ЦК до спадкування за правом представлення закликаються саме згадані вище особи, а не їхні нащадки; при цьому обмеження ступеня споріднення не допускається лише при спадкуванні по прямій низхідній лінії, родинність за якою визначається виключно від пращура до нащадка. Згідно ч.1ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі,обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У зв`язку з цим відповідно до ст. 392 ЦК України право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону, та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на земельну ділянку, площею 4,46 га, розташовану на території с. Манжелії Манжеліївської сільської ради, отже зазначена земельна ділянка є спадковим майном. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved