Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач 10 березня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який вточнив 18 березня 2015 року та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму , сплачену як аліменти , обґрунтовану, на його думку, законодавством у розмірі до 70% зі всіх видів заробітку кожного місяця, починаючи з 15 жовтня 2013 року по теперішній час; матеріальну шкоду у розмірі 30 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Свої вимого позивач обґрунтовує наступним. Головний лікар шостої стоматологічної поліклініки, [PERSON], потребував від його повнолітнього сина, [PERSON], який є лікарем хірургом-ортопедом, написати заяву про його звільнення за згодою сторін без зазначення дати, що він і зробив, а потім зразу же оскаржив вказані незаконні дії [PERSON] заміснику мера м. Харкова [PERSON], де йому було вказано оскаржити дії відповідачу, [PERSON] 15.10.2013 року його син оскаржив дії [PERSON] Але, 16.10.2013 року його сина не допустили до роботи, заявив, що він звільнений. В його заяві другою рукою поставлена дата звільнення. На вказане звернення відповідач до цього часу не надав відповідь, чим порушив Закон України «Про звернення громадян». В жовтні 2014 року вже він, [PERSON], звернувся до відповідача з вимогою надати відповідь на звернення сина та прийняти міри до [PERSON] за незаконне, як вважає позивач, звільнення його сина. Проте, відповідач і йому не надав відповіді на вимогу поновити сина на роботі, чим також порушив Закон України « Про звернення громадян» та перевищив свої службові повноваження. У зв'язку з тим, що сина незаконно звільнили з роботи, з відповідача, як вважає позивач, необхідно стягнути аліменти у розмірі 70% зі всіх доходів відповідача на його користь для утримання доньки сина, [PERSON], [INFO], та сина [PERSON],[INFO], виплати призводити з 15.10.2013 року. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, яку він оцінює відповідно у 30 000 грн. та 10 000 грн. Матеріальна шкода заподіяна тим, що він позбавлений можливості без оплати зробити дентальну імплантацію зубів, як учасник соціальної програми, вартість якої і є 30 000 грн. , так як його син був направлений на участь у соціальній програмі по імплантації, а його незаконне звільнення позбавило його можливості закінчити навчання та практику по імплантації. Моральна шкода на думку позивача заподіяна неправомірними діями відповідача та є доповненням до суми, прирівняної до аліментів. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити та надав вищевказані пояснення. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, надав письмові заперечення з додатками, в яких просив у позові відмовити, посилаючись на доводи, вказані у своїх запереченнях ( а.с.16-17). Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст.3 ЦПК України у випадках, встановлених законом , до суду можуть звернутися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Як вбачається зі ч.ч.1,2 ст.38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, відповідно до закону захищає права,свободи чи інтереси інших осіб , а також заявники та інші заінтересовані в справах окремого провадження ( крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника . Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді, відповідно, їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в інтересах свого повнолітнього, дієздатного сина, [PERSON], [INFO], якого вважає незаконно звільненим у 2013 році з посади лікаря шостої стоматологічної поліклініки м. Харкова та в інтересах його двох неповнолітніх дітей, на утримання яких відповідач, на думку позивача, зобов'язаний, у зв'язку з незаконним звільненням сина, сплачувати аліменти у розмірі 70 відсотків від його доходів. Вказане свідчить про те, що права, свободи та інтереси позивача відповідачем не порушувались. Документи, які б надавали право позивачу діяти в інтересах свого сина або неповнолітніх онуків в матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто цей обов'язок лежить саме на сині позивача - [PERSON] Тому у позивача, [PERSON] відсутні права заявляти позовні вимоги про стягнення аліментів на свою користь на утримання своїх онуків . Що стосується вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.22 та ч.1 ст.1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 23 та ч.1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок її порушеного права;моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою , яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так як судом встановлено, що права, свободи та інтереси позивача відповідачем не порушувались, його вина у заподіянні позивачу шкоди не доведена, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог, то підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з позивача на його користь у суду відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed