Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

ПАТ «ФІДОБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та відповідачем було укладено кредитний договір № 1222 від 28.03.2008, згідно з яким відповідачу було надано кредит в іноземній валюті у розмірі 45 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 28.03.2028 включно, зі сплатою 8,5 % річних (з подальшим передбаченим переглядом ставки) (у подальшому укладено додаткову угоду від 20.02.2009 року) для придбання нерухомого майна. Крім того, між сторонами 20.02.2009 було укладено додаткову угоду №1, якою уточнено реквізити рахунку для погашення кредиту. За умовами кредитного договору, забезпеченням виконання кредитного договору є квартира [ADDRESS], у зв'язку з чим 28.03.2008 між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є вищевказана квартира загальною площею 33,28 м.кв., житловою площею 17,08 м.кв., яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Бугрім О.В. 28.03.2008 за реєстровим № 864 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером 2791575 від 28 березня 2008 року. Однак відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 12.10.2015 становить 613 000,35 гривень, яка складається з: прострочених нарахованих процентів - 1 963,86 доларів США або 42 215,54 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,496208 UАН ); нарахованих процентів по 11.10.2015 включно - 85,00 доларів США або 1 827,18 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,96208 UАН); пені за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів, розрахованої за період з 30.12.2014 по 12.10.2015 включно - 18 844,52 гривень; боргу за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 12.10.2015 - 1 874,60 доларів США або 40 296,79 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,96208 UАН); залишку строкової заборгованості станом на 12.10.2015 - 23 716,57 доларів США або 509 816,32 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,96208 UАН). Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, процентами за користування кредитом у загальному розмірі 27 640,03 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату процентів за період з 30.12.2014 по 12.10.2015 включно у розмірі 18 844,52 гривні, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 195,00 гривень (том № 1 арк. справи 1-5). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В подальшому в судове засідання від 15.07.2016 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем невірно визначено розмір заборгованості, неправомірно застосована відсоткова ставка та не надано значення ставки Libor. В подальшому в судове засідання від 15.07.2016 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням зазначеного, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 28.03.2008 між відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 1222, згідно з яким позичальнику надано кредит з метою придбання нерухомого майна у розмірі 45 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 28.03.2028 включно, зі сплатою 8,5 % річних (з подальшим передбаченим переглядом ставки), у відповідності до розділу 1 п. 2 Кредитного договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов кредитного договору, позичальником відкритий поточний рахунок (картковий рахунок) № [NUMBER] та позичальнику надано кредитні кошти за умови виконання позичальником умов цього Договору, надання забезпечення повернення кредиту, зазначеного в розділах 1 та 2 цього Договору, та виконання інших передбачених цим Договором умов, що передують видачі кредиту. Умови кредитного договору банком були виконані у повному обсязі шляхом фактичного надання кредитних коштів позичальнику, що також не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Відповідно до п. 3.5 кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених цим Договором; здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора кожного місяця, згідно з Графіком платежів, наведеним в Додатку № 1 до цього Договору, та остаточно погасити отриманий кредит до 28 березня 2028 року включно. Пунктом 5 Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у разі порушення умов цього договору, зокрема, передбачено право банку вимагати від позичальника достроково повернути кредит та виконати боргові зобов'язання, визначені п. 2.9 договору, а також вимагати сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожний день прострочення. 20.02.2009 між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої сторони внесли зміни до Кредитного договору, шляхом уточнення реквізитів рахунку для погашення кредиту. За умовами пункту 4 кредитного договору забезпеченням виконання договору є іпотека нерухомого майна. Відтак, 28.03.2008 між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 33,28 кв.м., житловою площею 17,08 кв.м, яка належить на праві власності відповідачу за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. 28.03.2008 за реєстровим № 864 та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за номером 2791575 від 28.03.2008. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Умови договору відповідачем та його представником під час судового розгляду справи не оспорювалися. За вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позичальник отримав грошові кошти за кредитним договором з метою придбання нерухомого майна, однак, ним було порушено умови кредитного договору у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 12.10.2015 становить 613 000,35 гривень (18 844,52 гривень та 27 640,03 доларів США, що еквівалентно у національній валюті за курсом НБУ (1 USD = 21,496208 UАН) сумі у розмірі 594 155,83 гривень), яка складається з: прострочених нарахованих процентів - 1 963,86 доларів США або 42 215,54 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,496208 UАН ); нарахованих процентів по 11.10.2015 включно - 85,00 доларів США або 1 827,18 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,96208 UАН); пені за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів, розрахованої за період з 30.12.2014 по 12.10.2015 включно - 18 844,52 гривень; боргу за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 12.10.2015 - 1 874,60 доларів США або 40 296,79 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,96208 UАН); залишку строкової заборгованості станом на 12.10.2015 - 23 716,57 доларів США або 509 816,32 гривень за курсом НБУ (1 USD = 21,96208 UАН), - що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який міститься в матеріалах справи (том № 5 арк. справи 30-47), та виписками по особовим рахункам з 28.03.2008 по 08.02.2016 (том № 1 арк. справи 135-250, томи № 2 арк. справи 1 - 250, том № 3 арк. справи 1-250, том № 4 арк. справи 1-250, том № 5 арк. справи 1-5). Наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства та позивачем доведено розмір всіх складових заборгованості відповідача за кредитним договором. Щодо застосування відсоткової ставки Libor, то вона прямо встановлена умовами пункту 3 розділу 1 кредитного договору, за яким визначено вид відсоткової ставки як плаваюча ставка, що розраховується як сума значення Libor та фіксованого відсотку, який складає 8,5% річних (том № 1 арк. справи 31). Як пояснив представник позивача розмір значення Libor розраховується виходячи з офіційних даних, які отримуються банком в електронному вигляді, а не формуються безпосередньо позивачем, тому можливість їх засвідчення посадовими особами позивача відсутня. В цей же час, представником відповідача всупереч принципу змагальності цивільного процесу не доведено належними та допустимими доказами те, що позивачем відсоткове значення Libor застосовується помилково, так само як і не надано будь-яких спростувань наданого позивачем розрахунку суми позову. Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Пунктом 2.9.1 Кредитного договору встановлено, що позивач має право вимагати негайного дострокового повернення кредиту та негайного виконання належних до сплати боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку затримання сплати частини кредиту або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, або перевищення сумою заборгованості позичальника суми кредиту більш як на десять відсотків, або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту, або істотне порушення, як визначено п. 5.1. цього договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, наведеними у пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Оскільки кредитним договором встановлено повернення кредиту частинами згідно із графіком, що є додатком до цього договору, відповідач прострочив повернення чергової частини платежу за кредитом та в подальшому кредит не сплачував, 25 серпня 2015 р. банком було направлено відповідачеві рекомендованим листом вимогу № б/н про усунення порушень виконання зобов'язань за кредитним договором № 1222 від 28.03.2008, в якій просив достроково погасити кредит, відсотки та сплатити пеню (том № 1 арк. справи 22-24). Проте, вимога банку залишилася невиконаною, що обумовило звернення позивача до суду із даним позовом. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором у загальному розмірі 27 640,03 доларів США, є обґрунтованими. Крім того, суд вважає, що вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в доларах США відповідає змісту ч. 3 ст. 533 ЦК України, якою встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Зазначений висновок суду відповідає роз'ясненням, наданим у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за якими у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору позивачем нараховано пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів, розраховану за період з 30.12.2014 року по 12.10.2015 року включно у сумі 18 844,52 гривень Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що нарахований позивачем розмір пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору відповідає умовам договору, та підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості наданим позивачем, який долучений до матеріалів справи. Крім того, представником відповідача розмір пені під час судового засідання не спростовувався. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, а саме у розмірі 9 195,00 гривень (том № 1 арк. справи 6).

Outcome: approved