Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» подало позовну заяву до [PERSON] про стягнення з нього 28 660,92 грн. боргу за кредитним договором від 26.01.2017. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного 26.01.2017 договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір процентів за користування кредитом дорівнює 43,2 % річних. [PERSON] свої зобов'язання за договором порушив, внаслідок чого його борг станом на 04.03.2018 дорівнює 28 660,92 грн. [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подав, був належним чином повідомлений про місце та час проведення судового засідання. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. 26.01.2017 [PERSON] заповнив бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які разом з тарифами ПАТ КБ «Приватбанк» складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що [PERSON] має заборгованість станом на 04.03.2018 в розмірі 28 660,92 грн., з них: 12 893,57 грн. - кредит; 3 847,25 грн. - проценти за користування кредитом; 10 079,10 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 341,00 грн. - штраф (процентна складова). Обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості, окрім заборгованості з пені, підтверджується наданими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», випискою з особового рахунку. Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то в постанові від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Враховуючи висновок Верховного Суду України щодо застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, викладений у його постанові № 6-100цс14 від 3 вересня 2014 року, про те, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, а також те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу, вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню, Враховуючи вищезазначені обставини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 18 581,82 грн. боргу за кредитним договором, з них: 12 893,57 грн. - кредит; 3 847,25 грн. - проценти за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 341,00 грн. - штраф (процентна складова). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). 18 581,82 грн. х 100 / 28 660,92 грн. = 68,83 % (частина задоволених позовних вимог); 1 762,00 грн. х 68,83 % = 1212,78 грн. (розмір судового збору витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).

Outcome: partial