Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15764,04 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 24.04.2012р. відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання данного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Зобов'язання за вказаним договором належним чином позичальник не виконувала і неналежно сплачувала внески на погашення заборгованості за кредитом.У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість в сумі 15764,04 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1264,75 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 10272,43 грн.; заборгованість за пенею 3000,00 грн., штрафу в сумі 500,00 грн. - фіксована частина і 726,86 грн. - процентна складова. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути в відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав до суду письмову заяву про невизнання ним позову, так як позивачем при зверненні до суду пропущено строки позовної давності. З дня закінчення строку дії договору пройшло більше, ніж три роки, просить застосувати строки давності і справу розглянути за його відсутності. Також зазначив у заяві, що йому не було відомо про збільшенн банком строку позовної давності до 50 років, ніяких договорів з цього приводу він не укладав і з Умовами та правилами працівники банку його не ознайомлювали. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України кожна особа може заявити про розгляд справи у її відсутності Дослідивши матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 24.04.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 1500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних в обмін на зобов'янання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначені строки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту. Шляхом підписання кредитного договору відповідач надав свою згоду на зміну позивачем в будь-який момент кредитного ліміту (зменшення або збільшення) (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Взяті на себе зобов?язання відповідач порушив і станом на 29.02.2016 року має заборгованість в сумі 11483,57 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 15764,04 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1264,75 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 10272,43 грн.; заборгованість за пенею 3000,00 грн., штрафу в сумі 500,00 грн. - фіксована частина і 726,86 грн. - процентна складова. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено Умовами та правилами надання банківських послуг, наданим позивачем. Відповідно до вказаного розрахунку останній платіж на погашення заборгованості позичальником було здійснено 12.04.2013 року (а.с.13-14). Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або свого обов'язку, що закріплено ч.1 ст. 264 ЦК України. Відповідачем не визнано позов, тобто, ним не визнано ні борг, ні свій обов'язок щодо виконання договору та заявлено про застосування позовної давності при розгляді спору. Позивачем пред'явлено позов після спливу трирічного строку, тоді як відповідно до загальних положень закону строк давності встановлено у три роки з моменту, коли особа дізналася чи мала можливість дізнатися про порушення свого права. Відповідно до умов договору кредитодавець мав право ставити питання про дострокове стягнення заборгованості у випадку прострочення позичальником терміну сплати чергового платежу. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна» позичальник мав погашати кредит разом з відсотками щомісячними платежами - до 25 числа кожного місяця(а.с.20)..Загальний строк позовної давності закінчився 12.04.2016 року. Ніяких заяв, які б свідчили про поважність підстав пропуску строку позовної давності позивачем не зазначено. Тобто, з урахуванням дати внесення останнього платежу, з якого починається перебіг строку позовної давності, то загальний строк позовної давності на момент звернення до суду закінчився Відповідно до положень ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення. Частиною четвертою вказано статті закріплено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування позовної давності заслуговує на увагу, доказів щодо спростування такої заяви у судовому засіданні з наданих доказів не встановлено . Зазначений в Умовах і правилах пункт 1.1.7.31 стосовно застосування позовної давності у 50 років судом не може бути прийнято до уваги, оскільки ч.1 ст. 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Доказів того, що між сторонами було укладено письмовий договір про збільшення строків позовної давності, позивачем не надано. За таких обставин суд відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог саме з підстав пропуску строку позовної давності. Витрати у справі віднести на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed