Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPP0GI0000004732 від 28.03.2008 року, в розмірі 1113858,28 грн., з яких 218 563,35 грн. - заборгованість за кредитним договором, у тому числі 7 984,27 грн. - прострочена заборгованість, 338 637,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, у тому числі 336 531,45 грн. - прострочені проценти, 455 397,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 101 259,84 грн. - штраф (процентна складова): - звернути стягнення на квартиру загальною площею 62,60 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат та розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приват Банк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою ціною продажу предмету іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; - виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій просить розглядати справу без присутності представника, на позовних вимогах наполягають в повному обсязі. Не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.61-62). Відповідач будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає його неявку без поважної причини. Перевіривши та вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Так за кредитним договором № ZPP0GI0000004732, укладеного 28.03.2008 р. між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], Банк надав йому кредитні кошти зі строком погашення не пізніше 28.03.2025 р. у розмірі 219 675,00 грн. на придбання у власність окремої квартири за договором купівлі-продажу № 944 від 28.03.2008 р., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відсотки за користування кредитом - становлять 15,00 % річних (а.с.17-21). Відповідно до п.2.4. Договору позичальник зобов'язується щомісячно до 28 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 3015,02 грн. Пунктом 2.6. Договору передбачено черговість розподілу коштів у рахунок погашення кредиту за відсотків за користування ним. Виконання Позичальником зобов'язань за Договором згідно п. 3.1. забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення за адресою: [ADDRESS] та Договором поруки, укладеного з [PERSON] 28.03.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS], в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, який було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.03.2008р. [PERSON] придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 27). За розрахунком заборгованості, станом на 09.04.2013р. відповідач має заборгованість в сумі 1113858,28 грн., з яких 218 563,35 грн. - заборгованість за кредитним договором, у тому числі 7 984,27 грн. - прострочена заборгованість, 338 637,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, у тому числі 336 531,45 грн. - прострочені проценти, 455 397,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 101 259,84 грн. - штраф (процентна складова) відповідно до п. 6.6. Договору. 29.03.2014 року Банком надсилався лист відповідачу про вимогу погасити заборгованість та попередження про можливість звернення стягнення на іпотечне майно, якщо в 30 днів не буде виконана вимога (а.с.13). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону, тощо. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили. З огляду на викладені норми цивільного закону, суд вбачає наступне. Так між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит, зобов'язання по якому відповідачем не виконано, а саме не дотримання графіку погашення заборгованості, що є порушенням п.2.4 договору. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, та умов договору з боку відповідача. Відповідно до п.3.2 іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках цим договором, договором про іпотечний кредит або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку передбаченому цим договором та чинним законодавством. Згідно до п.3.3 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги, передбачені договором про іпотечний кредит, у повному обсязі. Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, спосіб реалізації предмета іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Тому відповідач має відповідати за невиконання зобов'язання перед Банком на підставі договору про іпотеку від 28.03.2008 р. своїм нерухомим майном в [ADDRESS]. В цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Проте, вимоги щодо виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, не ґрунтуються на законі і не можуть бути задоволені. Так, відповідно до ч. 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2, 3 статті 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок, житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 статті 109 Житлового кодексу України. Таким чином, при вирішенні позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом, зокрема при вирішенні вказаного питання враховуються вимоги ч. 2, ч. 3 статті 40 Закону України «Про іпотеку», якими встановлено певний порядок дій іпотекодержателя (банку). При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, а саме: у разі, якщо мешканці не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Приписами статті 109 Житлового кодексу України, статті 40 Закону України «Про іпотеку» регулюється порядок примусового виселення мешканців квартири при зверненні стягнення на предмет іпотеки, зокрема, встановлена певна процедура. То ж суд вбачає, що в даному випадку позовні вимоги Банку про виселення вказаних в позові осіб задоволенню не підлягають, оскільки на час розгляду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання положень, встановлені ч.2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового приміщення, на яке здійснюється звернення як на предмет іпотеки, у зв'язку з чим такі позовні вимоги одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення вказаного житлового приміщення. В зв'язку з задоволенням вимоги майнового характеру, судові витрати, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 4019,4 грн., підлягають відшкодуванню пропорційно задоволених вимог (а.с.1-5).

Outcome: partial