Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 08.06.2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк було укладено кредитний договір № VIV7GK06101427, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 64200,00 дол. США, з кінцевим строком повернення до 06.06.2037 року. У забезпечення виконання зобовязань за відповідним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 12.05.2015 року в розмірі 52539,66 дол. США., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 року у розмірі 52539,66 дол. США., що в гривневому еквіваленті становить 1081266,16 грн. Представник позивача, [PERSON] який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Зміст Анкети-заяви від 08.06.2007 року вказує, що [PERSON] просить надати кредит в сумі 48000 доларів США, зазначаючи всі передбачені в анкеті-заяві відомості. (т. 1 а.с. 188, 189). Відповідно до кредитного договору № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 року, Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк зобовязалося надати [PERSON] кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 08.06.2007 р. по 06.06.2037 р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 64200,00 дол. США на наступні цілі: купівля нерухомості у сумі 48000 доларів США, а також у розмірі 16200,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, погодивши графік погашення кредиту, банк для виконання даного договору відкриває позичальникові рахунок № 29091055350811, при цьому позичальник зобовязався повертати кредит щомісячно, включаючи сплату відсотків, згідно умов даного договору. (т. 1 а.с. 108-112, т. 2 а.с. 43-47). Зміст договору поруки № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 року, укладеного між Приватбанком, як кредитором, та [PERSON], як поручителем, вказує на те, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 року, згідно якого кредитор надав боржникові 64200,00 дол. США, в повному обсязі. (т. 1 а. с. 17). Ордер-розпорядження № 1 від 08.06.2007 року, вказує, що ВФ КБ «Приватбанк видав кредит згідно кредитного договору № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 в сумі 48000,00, шляхом направлення на лицьовий рахунок № 10025800170771 (т. 1 а.с. 16). Виписка за особовим рахунком № 29091055350811, валюта USD, [PERSON], зазначає про рух коштів по зазначеному рахунку в період з 08.06.2007 року по 26.10.2015 року (т. 1 а.с. 82-91, 165-174). Згідно розрахунку заборгованості за договором № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Приватбанк станом на 12.05.2015 року становить 52539,65 дол. США., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 46416,27 дол. США,; заборгованість за відсотками в сумі 2909,74 дол. США; заборгованість з комісії в сумі 474,03 дол. США; заборгованість з пені в сумі 226,16 дол. США; заборгованість по судовим штрафам в сумі 2513,45 дол. США (т. 1 а.с. 4-7). З метою встановлення правильності наданого позивачем відповідного розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем згідно укладеного договору кредиту № VIV7GK06101427 від 08.06.2007 року, судом було призначено по справі судово-економічну експертизу (т. 1 а.с. 207, 208), проте відповідна експертиза не булла проведена у звязку з закінченням терміну оплати (т. 2 а.с. 75), що повністтю залежало від належної реалізації своїх процесуальних прав відповідачем [PERSON], який згідно ухвали суду про призначення експертизи повинен був здійснити її оплату, в силу чого суд при вирішенні даних спірних правовідносин керується відповідним розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що є фінансовою установою. Разом з тим, суд не погоджується із вказаним розрахунком заборгованості в частині визначення розміру заборгованості по штрафу (фіксована частина) в сумі 12,14 доларів США та в частині визначення розміру заборгованості по штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 2501,31 доларів США, оскільки такий вид відповідальності, зокрема і його розмір, не визначений умовами відповідного кредитного договору, в тому числі в розділі 4 Договору «Відповідальність сторін». Крім того, суд при вирішенні даних спірних правовідносин враховує правову позицію Верховного Суду України, закріплену в постанові від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15, де зазначено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Станом на 12.05.2015 року Національний банк України встановив такі офіційні курси гривні до іноземної валюти, а саме: 100 Долар США 2058,9862 (т. 1 а.с. 8). Зміст повідомлення від 13.05.2015 року № 30.1.0.0/2-659 року вказує, що відповідачам було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (т. 1 а. с. 9). Матеріали справи містять Банківську ліцензію № 22 від 19.03.1992 року, Дозвіл № 22-2 від 29.07.2003 року, та Додаток до Дозволу № 22-2 від 29.07.2003 року, виданих Національним банком України Закритому акціонерному товариству комерційному банку Приватбанк, на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (т. 1 а.с. 184, 185, 186-187). Відповідно до Статуту Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з норми ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, чітко прописані в ст. 554 ЦК України, а саме: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, які забезпечені порукою, з яких беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього з обєктивною наявністю правових наслідків відповідальності поручителя перед кредитором, як солідарного боржника, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, закріплену в постанові від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15, беручи до уваги відсутність в умовах укладеного кредитного договору передбаченої відповідальності позичальника за невиконання ним умов договору у виді штрафу, а тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із стягнення м з відповідачів, як солідарних боржників, на користь позивача заборгованості за відповідним кредитним договором за виключенням визначеного позивачем розміру заборгованості по штрафу (фіксована частина) в сумі 12,14 доларів США та по штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 2501,31 доларів США, з визначенням гривневого еквіваленту заборгованості станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу гривні до доллара США.

Outcome: partial