Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також - позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), посилаючись на те, що відповідач з метою отримання кредиту звернувся до банку та підписав заяву б/н від 02.06.2011 р. і отримав кредитку картку «Універсальна», а 14.06.2011 р. йому переоформлено кредитну картку на картку Голд і відкрито картрахунок, згідно якого той отримав кредит у розмірі 8500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку боргу за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, в нього станом на 30.08.2016 р. перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 11957,98 грн., з яких: 5469,76 грн. - тіло кредиту; 1900,74 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 3641,86 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання; 1000 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 545,62 грн. - штраф (процентна складова), з них 1100 грн. внесено на погашення заборгованості з 01.06.2015 р. (дата зміни облікових правил банка). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судові засідання, які проводились у цій справі не з'явився. У позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника і не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'являвся, згідно відміткою поштового відділення за місцем реєстрації, куди направлялися повідомлення, не проживає. Відповідно до ст.74 ЦПК України судові повістки фізичним особам надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до статей 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з статті 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд встановив наступне. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно заяви позичальника від 02.06.2011 р. відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна». Відповідач своїм підписом у цій заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ним і банком договір (а.с.12). 14.06.2011 р. відповідачу збільшено кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., а з 20.06.2011 р. - до 8500 грн. (а.с.11). Згідно розрахунку у справі, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 30.08.2016 р. перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 11957,98 грн., з яких: 5469,76 грн. - тіло кредиту; 1900,74 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 3641,86 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання; 1000 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 545,62 грн. - штраф (процентна складова), з них 1100 грн. внесено на погашення заборгованості з 01.06.2015 р. (а.с.6-10). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов договору і кредит не повернув, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору та має заборгованість: 5469,76 грн. - тіло кредиту; 1900,74 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 3641,86 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання, з них 1100 грн. внесено на погашення заборгованості з 01.06.2015 р. (дата зміни облікових правил банка), що разом становить 9912,36 грн. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 1000 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами і Правилами надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов передбачено сплату й додаткової пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 82,89 %, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий пропорційно до задоволених вимог в сумі 1142,22 грн. На підставі викладено та відповідно до статей 13, 16, 526, 598, 599 ЦК України,

Outcome: partial