overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач 07.11.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3), який уточнювала (а.с.12), посилаючись на такі обставини. Вона з 10.10.1980 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини та обовязки. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з липня 2011 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору між ними не виникає. Добровільно розірвати шлюб в орган ДРАЦС відповідач не бажає. Тому вона просить шлюб розірвати в судовому порядку. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Зирянова». Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.20). Зазначила, що шлюбні відносини припинені з липня 2011 року, майнового спору немає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 07.07.2017 року о 10.20 год., як не вручений (а.с.14,21). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Іншої адреси місцезнаходження (місцеперебування) відповідача суду невідомо. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 10.10.1980 року зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають (а.с.4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами за посиланням позивача припинені з липня 2011 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору не виникає. Добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач 07.11.2016 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею, а відповідач з серпня 2016 року не надає коштів на утримання дитини, вони проживають окремо від нього, хоча інші аліменти з нього не стягуються, він працює, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 183, 191 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2. стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3. наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4. інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини, є працездатним, працює, регулярно отримує заробітну плату, інші аліменти не сплачує, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач 07.11.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 12.01.2007 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не мають, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей не мають. Тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала. ( а. с. 21, 22 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.01.2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2014 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ( а. с. 4, 5), які проживає з матір`ю. Спорів щодо поділу майна та щодо місця проживання дітей не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач 07.12.2015 року звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Їй на підставі договору дарування квартири від 19.07.2010 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 830, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім неї та її дочки [PERSON], зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Жодного дня відповідачі за зазначеною вище адресою не проживали та не користувалися нею, ніяких їх особистих речей у належній їй квартирі немає. Їй також не відоме теперішнє місце знаходження відповідачів. [PERSON] від 03.12.2015 року, [PERSON] та [PERSON]С зареєстровані за адресою [ADDRESS], але з 2002 року і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживають. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює їй перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Враховуючи викладене, просить суд зняти [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою - [ADDRESS]. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.37). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи були, кожна окремо, повідомлені належним чином за місцем реєстрації, причини неявки суду не відомі. Від Нікопольського районного відділу РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.32-33). Суд на підставі\~ст.224 ЦПК України\~розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов \~підлягає задоволенню, виходячи з наступного.\~\~\~\~\~ \~\~\~[PERSON]\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 19.07.2010 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 830 (а.с.3-4). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). з 2002 року відповідачі за зазначеною вище адресою не проживають та не користуються квартирою, ніяких їх особистих речей у належній позивачу квартирі немає. [PERSON] не відоме теперішнє місце знаходження відповідачів. З акту, складеного ТОВ «Ніко-АРС» від 03.12.2015 року, вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], але не проживають з 2002 року і по теперішній час (а.с. 6). Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні її майном. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач 07.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 04.12.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені з березня 2015 року. З цього часу вони з відповідачем проживають окремо, відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини та приймати участь у її вихованні. Зазначила, що на теперішній час їй не відомо про наявність інших стягнень з відповідача, щодо інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.12). Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання ним судової повісти з викликом на 01.03.2017 року о 08.30 год. (а.с.11), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року, яке набуло чинності 17.05.2015 року (а.с.6) встановлено, що сторони з 04.12.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказаним рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, прізвище сторонам присвоєно, кожному, «Рябошапка». Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем (а.с.5) та повністю перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач 07.12.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 21 травня 2008 року вона являється власником будинку [ADDRESS], в якому вона і проживає. В її будинку раніше проживав [PERSON]. Однак, її відносини з відповідачем не склались і відповідно до рішення Любашівського районного суду Одеської області від 11 березня 2011 року їх шлюб було розірвано і в 2013 році відповідач забрав свої речі та почав проживати окремо. Добровільно [PERSON], з реєстрації не знявся. Тому, просила суд задовольнити її позов, визнати, що [PERSON] втратив право користування житлом. З довідки Любашівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області № 5138/2297 від 13 грудня 2017 року видно, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. На вказану адресу направлялись виклики до суду. Іншого місця проживання відповідача невідомо. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON]., в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень та пояснень не надав. Третя особа - Любашівська селищна рада Любашівського району Одеської області надала до суду заяву про можливість розгляду справи в відсутність їх представника, заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. З домової книги домоволодіння по [ADDRESS] видно, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в будинку по [ADDRESS]. Вказаний факт також підтверджується актом обстеження, складеним депутатом Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області (а.с. 7, 14-16). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видно, що домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ст. 71 ЖК України. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в будинку позивача більше одного року, тобто його відсутність не пов'язана з випадками, передбаченими ст. 71 ЖК України, які дають право на проживання у разі відсутності в місці проживання понад 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до закону у разі винесення рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням позбавлена такого права особа підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач 07 березня 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]; дитина проживає постійно з нею, коштів не достатньо для її утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою суду від 23 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач 07 березня 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 8,86 умовних кадастрових гектар в межах території Дмитрівської сільської ради відповідно до Сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ; позивач є спадкоємцем за законом, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, інших спадкоємців немає, однак у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) він позбавлений можливості отримати свідоцтво про спадщину, а тому просить визнати за ним право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] \~ \~ \~ \~11 березня 2019 року відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~Учасники справи у підготовче засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності; позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі;\~представник відповідача позов визнав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.ст.525, 530, 549 ЦК УРСР (1963 року) свідчать про обгрунтованість позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач 07 вересня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 24 листопада 1984 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом актів цивільного стану Октябирського районного виконавчого комітету м. Мінськ, актовий запис №1097. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. З весни 2003 року сторони проживають окремо, припиненні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін різні погляди на життя та несумісність характерів. На теперішній час позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою з якою має спільну дитину. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, почуття кохання втрачено, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просив шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Представник позивача [PERSON] письмово просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причину неявки не повідомила. Про день, місце та час розгляду справи сповіщена належним чином, судовою повісткою. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 листопада 1984 року, який зареєстровано відділом актів цивільного стану Октябирського районного виконавчого комітету м. Мінськ, актовий запис №1097 (а.с.4). Від спільного подружнього життя неповнолітній дітей не мають. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з весни 2003 року. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін різні погляди на життя та несумісність характерів. Позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою з якою має спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, почуття кохання втрачено, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просив шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved