Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» (далі [PERSON]) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що відповідно до кредитного договору № 4917636 від 28.07.2006 року, укладеного між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON], останньому був наданий кредит у розмірі 32000 доларів США. Відповідач зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором. У звязку з нездійсненням відповідачем у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами, у відповідача виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту. Згідно з п.5.2 договору позичальник зобовязаний у разі порушення строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом сплатити пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення. Згідно з п. 5.5 договору за кожен випадок порушення позичальником обовязків, передбачених п.п.4.3.2-4.3.6 кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Крім того, згідно з п. 5.4 договору за кожен випадок порушення відповідачем обовязків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п.п. 4.3.1 договору, боржник зобовязаний на вимогу Банку сплатити на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогою зазначеного пункту Договору має бути укладений договір страхування. Згідно з п. 4.3.1 кредитного договору відповідач зобовязаний протягом строку дії кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з Банком, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатися на новий строк, має бути не меншою, ніж сума поточної заборгованості позичальника за основною сумою кредиту і не меншою дійсної вартості майна на момент укладення таких договорів страхування, а за договорами страхування нерухомого майна не меншою, ніж його повна (оціночна) вартість, зазначена в договорі забезпечення. Строк дії договору добровільного страхування майна № 1044-иг/10До від 01.10.2010 року закінчився та не був поновлений відповідачем. Мінімальна страхова сума за цим договором складала 203074,00 гривень. Банк 26.02.2015 року направив відповідачеві вимогу про дострокове повернення кредиту, проте відповідач ніяким чином на зазначену вимогу не відреагував. Таким чином починаючи з 20.05.2015 року у відповідача виникла прострочена заборгованість перед Банком за основною сумою кредиту в повному обсязі, яка станом на 06.07.2015 року складає 18627,29 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 1187,97 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 1629,01 доларів США пеня за порушення строків виконання зобовязань за Кредитним договором, 320,00 доларів США сума штрафів за порушення обовязків, 20307,40 гривень сума штрафів за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування. Позивач просить стягнути з відповідача ці суми та понесені ним судові витрати по справі. Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги повністю, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 4917636 від 28.07.2006 року, укладеного між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON], останньому був наданий кредит у розмірі 32000 доларів США. Відповідач зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором. У звязку з нездійсненням відповідачем у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами, у відповідача виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту. Банк 26.02.2015 року направив відповідачеві вимогу про дострокове повернення кредиту, проте дотепер заборгованість не погашена. Згідно з розрахунком станом на 06.07.2015 року заборгованість складає 21764,27 доларів США, та 20307,40 гривень, з яких: 18627,29 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 1187,97 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 1629,01 доларів США пеня за порушення строків виконання зобовязань за Кредитним договором, 320,00 доларів США сума штрафів за порушення обовязків, 20307,40 гривень сума штрафів за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися поряд з іншим неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До теперішнього часу відповідач зобовязання по поверненню боргу не виконав. Згідно з частиною 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України. Висловлена Верховним Судом України правова позиція в постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс14 відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для суду, який зобовязаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як зазначено в постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14 згідно зі ст. 99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК, закон «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-XII, декрет КМ від 19.02.1993 року № 15-93, закон «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Отже, у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК, та при застосуванні ст. 625 ЦК. Таким чином, оскільки відповідач порушив майнові права позивача, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: 18627,29 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 1187,97 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 1629,01 доларів США пеня за порушення строків виконання зобовязань за Кредитним договором, що в еквіваленті до офіційного курсу Національного банку України станом на 09.10.2015року становить 456762,95 гривень; 320,00 доларів США сума штрафів за порушення обовязків, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ станом на 09.10.2015року становить 6816,00 гривень; 20307,40 гривень сума штрафів за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування. Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування оплати судового збору 3654,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved