Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 15 675 грн. 20 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПАТ КБ «Приватбанк» складає між ним та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 26.12.2013 року в сумі 17 983 грн. 99 коп. , яка складається з наступного : заборгованість за кредитом в сумі 14 489 грн. 53 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 2002 грн. 56 коп.; залишок несплаченого штрафу згідно п. 2.2 генеральної угоди в сумі 1491 грн 90 коп . В судове засідання представник позивача не з»явився, направив заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615,617,625, 1054 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору від 22.10.2012 року [PERSON] отримав кредит в сумі 15675 грн. 20 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПАТ КБ «Приватбанк» складає між ним та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував кошти на погашення кредиту, відсотків та інших витрат відповідно до умов договору за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом , яка станом на 26.12.2013 року становить 17 983 грн. 99 коп. та складається з наступного : заборгованість за кредитом в сумі 14 489 грн. 53 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 2002 грн. 56 коп.; залишок несплаченого штрафу згідно п. 2.2 генеральної угоди в сумі 1491 грн 90 коп , що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4) . Відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому сума судового збору сплачена позивачем при подачі позову підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved