Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н в розмірі 30702 грн. 85 коп., в якому зазначено, що відповідно до договору, укладеного 12 травня 2008 року відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3800 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував передбачені договором зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12 травня 2008 року станом на 30 листопада 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3589 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22612 грн. 86 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2800 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1450 грн.14 коп., а всього 30702 грн. 85 коп., судові витрати покласти на відповідача. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, в якій просив визнати незаконними дії відповідача за зустрічним позовом в частині нарахування з 14 квітня 2014 року будь-яких розмірів пеней та штрафних санкцій в рамках кредитних правовідносин за договором від 12 травня 2008 року; застосувати строки позовної давності до відсотків за користування кредитними коштами, пеней та штрафів, нарахованих ПАТ КБ «Приватбанк» згідно умов кредитного договору від 12 травня 2008 року до 16 грудня 2013 року. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ПАТ КБ «Приватбанк» Дегтяр К.В. підтримав заявлені позовним виоги про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 12 травня 2008 року в загальному розмірі 30702 грн 85коп. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача за первісним позовом і позивача за первісним [PERSON]- [PERSON] частково визнав первісний позов - в частині суми заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам в розмірі, що не перевищує 4600 грн. З пояснень представника відповідача за первісним позовом [PERSON] суд дійшов висновку, що ним фактично визнається і не оспорюється нарахування процентів за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних, як то мало місце до 01 вересня 2014 року. Представник позивача за зустрічним позовом підтримав заявлений зустрічний позов. В судове засідання 06 жовтня 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з*явився, надав заяву про продовження розгляду справи за його відсутності. Представник відповідача за первісними позовом [PERSON] - [PERSON] в судове засідання 06 жовтня 2017 року не з*явився, надав заяву про оголошення перерви (а.с.127-128). Зважаючи на те, що сторони висловили свої позиції щодо первісного та зустрічного позовів, причини для відкладення розгляду справи, на які посилається представник відповідача за первісним позовом [PERSON], який до того ж неодноразово не являвся в судові засідання, на переконання суду не є поважними, суд дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 12 травня 2008 року [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 7). Вказана заява та довідка про умови кредитування містять номер виданої [PERSON]. кредитної картки - [NUMBER] та вид картки - кредитка «Событие» (а.с.7,8). З письмових пояснень представника ПАТ КБ «Приватбанк» від 05 жовтня 2017 року (а.с.147-149), які не спростовані відповідачем за первісним позовом вбачається, що на виконання умов кредитного договору [PERSON] видавалась кредитна картка [NUMBER] зі строком дії до 31 грудня 2013 року; згодом було здійснено її перевипуск і видано карту [NUMBER] зі строком дії до 31 жовтня 2015 року. Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, [PERSON] погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 9-14). Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та представником банку, відповідач за первісним позовом погодився з тим, що зщо дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом позичальник підтверджує факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до умов кредитного договору б/н від 12 травня 2008 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії у розмірі 1,5%. Сторони узгодили розмір та термін внесення щомісячних платежів - 7% від загальної суми трат, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.7,8). Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] не заперечував, що [PERSON] користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості за кредитом, що також підтверджується випискою по рахунку (а.с.58-67). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем за первісним позовом (а.с.4-6), станом на 30 листопада 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 12 травня 2008 року становить 30702 грн 85 коп і складається із: заборгованості за кредитом - 3589 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 22612 грн. 86 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2800 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 1450 грн. 14 коп. Останнє погашення заборгованості за кредитом відповідач за первісним позовом [PERSON] здійснив 19 травня 2014 року в сумі 200 гривень, що визнав його представник в судовому засіданні. Пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачено, що позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобов'язань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобов'язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. Крім того, умовами кредитного договору, а саме заявою передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в цей час жодна зі сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд на підставі вищевикладених доказів дійшов висновку про неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору від 12 травня 2008 року в частині повернення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3589 гривень 85 копійок, яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом - ПАТ КБ «Приватбанк. До тогож, первісний позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту визнаний представником відповідача за первісним позовом в судовому засіданні. Суд не бере до уваги наданий ПАТ КБ «Приватбанк» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с.151-197), оскільки як було встановлено судом і це не оспорювалось сторонами, договір про надання банківських послуг між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] складають : заява (а.с.7), Пам*ятка клієнта з тарифами (а.с.8), Умови та Правила надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору і наявні на аркушах справи 9-14. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України). Не зважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені ЦК України, повинні бути дотримані. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України). У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» передбачено, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Так, згідно з п.5.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.6.3 Умов і правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п.4.9 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. У суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. З пояснень представника відповідача за первісним позовом [PERSON] суд дійшов висновку, що ним фактично визнається і не оспорюється нарахування процентів за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних, як то мало місце до 01 вересня 2014 року. Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що згідно абзацу 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором 01 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року в односторонньому порядку і не бере до уваги в якості належного доказу роздруківки з програмного комплексу банка про направлення [PERSON] смс-повідомлень (а.с.144-145). Суд не бере до уваги надані представником позивача за первісним позовом в якості доказів на узгодження із починальником зміни процентної ставки документи про внесення змін в тарифи (а.с.69-70), накази СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року та СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року (а.с.129-143) оскільки ці зміни стосувались каток «Універсальна», «Універсальна Голд» та «Юніор», в той час як із довідки вбачається, що [PERSON] отримав кредиту картку «Событие» (а.с.8) і позивачем за первісним позовом не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] видавалась інша кредитка, ніж картка «Событие». Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2017 року по справі за клопотанням представника відповідача за первісним позовом [PERSON] призначалась судово-економічна експертиза (а.с.112), яка не була проведена у зв*язку з не оплатою вартості її проведення (а.с.117), тому суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам за договором від 12 травня 2008 року (а.с.4-6), які станом на 31 серпня 2014 року обчислені з розрахунку 30% річних і становлять 589 грн 30коп, оскільки такий розмір процентів визнаний в судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом [PERSON] та як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] погодився з таким розміром процентів (30 % річних) та сплачував їх. При визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2016 року суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 30% на рік на залишок заборгованості. Процентна ставка складає 30% на рік, тобто 2,5% на місяць. Тому заборгованість за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки без погодження з позичальником) по 31 листопада 2016 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги) є добутком 3589 грн 85 коп (поточної та простроченої заборгованості за тілом кредиту, розмір якої не змінювався) за 27 місяців (з 01 вересня 2014 року по 31 листопада 2016 включно) і становить 2423 грн 15коп. 27 місяців х 2,5% х 3589 грн 85 коп : 100% З огляду на викладене, заборгованість відповідача за первісним позовом за процентами за весь період користування кредитом дорівнює 3012 грн 45 коп (589грн 30коп до 1 вересня 2014 року та 2423 грн 15 коп після 1 вересня 2014 року) і підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2800 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1450 грн. 14 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач за первісним позовом [PERSON], входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] на час укладення договору, утворення заборгованості за кредитом та в теперішній час значиться зареєстрованим в м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.15) та витягом із реєстру Костянтинівської територіальної громади про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані (а.с.24), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку пені та комісії, вбачається, що період її нарахування визначений з 01 серпня 2014 року по 30 листопада 2016 року. Враховуючи такий період нарахування, банк не мав законних підстав для нарахування [PERSON] пені та/або штрафів за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені та комісії [PERSON] мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] заборгованості за пенею та комісією в сумі 2800 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають. Що стосується штрафів в розмірі 250 грн. та 1450 грн 14 коп., нарахованих відповідно до умов договору, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штрафи (фіксована частина та процентна складова) нараховані станом на 30 листопада 2016 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов'язань, передбачених кредитним договором б/н від 12 травня 2008 року, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача за первісним позовом - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість, що утворилась станом на 30 листопада 2016 року в загальному розмірі 6602 грн 30 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 3589 грн. 85 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3012 грн. 45 коп., задовольнивши задовольнивши позовні вимоги за первісним позовом саме в цій частині. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів суд дійшов наступних висновків. Зважаючи на положення ст.2 Закону Українии «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідно до якої забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, суд вважає, що дії ПАТ КБ «Приватбанк» з нарахування [PERSON] за кредитним договором від 12 травня 2008 року пені в розмірі 2800 грн 00коп та штрафів в розмірі 250 грн та в розмірі 1450 грн 14коп є незаконними. Підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, про що зазначено в зустрічній позовній заяві суд не вбачає, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що 19 травня 2014 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплатив 200 гривень, тобто, вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, внаслідок чого перебіг позовної давності перервався з огляду на що у суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Строк дії кредитної картки [NUMBER] до 31 жовтня 2015 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 20 грудня 2016 року, отже, в межах строків позовної давності. В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ( ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зважаючи на вищенаведене, суді дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом - ПАТ КБ «Приватбанк» має бути стягнуто витрати, пов'язані із сплатою судового збору, в розмірі 296 грн 27 коп.

Outcome: partial