Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (яке змінило за час розгляду справи найменування на АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.01.2012 р. станом на 31.08.2017 р. в розмірі 42 442,81 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту 3750,51 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 32 995,02 грн.; заборгованістю за комісією та пенею 3200,00 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1997,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] відповідно до укладеного договору, який складається з Анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 19.01.2012 року, Умов та Правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року отримала кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконала своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та процентів у зв'язку з чим утворилась заборгованість та позивачем нараховано неустойку за несвоєчасне виконання зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів, які позивач просить стягнути. За запереченнями проти позову представник відповідача визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 3705,51 грн., та заборгованості за процентами у розмірі 843,86 грн., за період з 10.11.2014 року по 31.07.2015 року з нарахуванням процентів за користування кредитом за ставкою 30 % річних (2,5 % річних), оскільки позивачем за наданим розрахунком заборгованості процентна ставка змінювалась чотири рази: з дати укладення договору і до 31.12.2012 року вона становила 36 % річних, з 01.01.2013 року до 29.08.2014 року вона становила 30 % річних, з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року вона становила 34,80 % річних, з 01.04.2015 року і до закінчення строку дії договору - 31.07.2015 року вона становила 43,20 % річних, при цьому позивачем не надано доказів дотримання процедур підвищення її розміру визначених законом та Умовами. Позивачем безпідставно нараховано заборгованість по комісії у розмірі 3200 грн., оскільки згідно тарифного плану щодо кредитної картки «Універсальна, 30 днів пильгового періоду», кредитної картки «Універсальна, 55 днів пильгового кредиту» не передбачено щомісячної комісії за кредитне обслуговування картки. Строк дії картки закінчився в липні 2015 року і відповідно закінчився строк погашення кредиту 31.07.2015 року внаслідок чого відповідач після закінчення строку дії договору повинен нести відповідальність за невиконання грошових зобов'язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, представником відповідача заявлено вимогу до суду про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення неустойки та стягнення нарахованих процентів до 10.11.2014 року. За відповідю на заперечення позивач вважає заперечення необгрунтованими, оскільки відповідач здійснювала оплату заборгованості за підвищеною ставкою, що підтверджує те, що їй були відомі і зрозумілі тарифи банку, в колонці розрахунку під назвою «сума комісії та пені» фактично зазначено лише пеню, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено, підвищення процентної ставик може змінюватись банком шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено відповідачу 15.08.2014 р., 15.03.2015 р. Строк випущеної картки - до останнього дня 07.2015 року, тобто до останнього календарного дня вказаного місяця, позивач звернувся до суду з позовом 21.10.2017 року, п. 1.1.7.31 Умов… визначено, що строк позовної давності був збільшений до 50 років щодо повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки у зв'язку з чим строк позовної давності позивачем не пропущено. Ухвалою судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10.11.2017 р. відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03.01.2018 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з'явився, не заперечує проти розгляду справи у відсутність представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, відповідач про поважність причин не з'явлення суд не повідомила, представником відповідача до суду подано клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає частково з підстав наведених в запереченнях проти позову. Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 січня 2012 року між сторонами укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав від банка кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», переведеної з 01.01.2013 року згідно наданого позивачем у справу «Витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на тарифний план платіжної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та зобов'язався його повернути з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: - 36,00 % (3х12) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом згідно з його заявою й умовами та правилами надання банківських послуг у термін до 31.07.2015 року (строк дії договору - строк картки визнаний сторонами). За наданим позивачем розрахунком заборгованості розмір процентної ставки позивачем був зменшений до 30 % річних з 01.01.2013 року, з 01.09.2014 року розмір процентної ставки був збільшений до 34,80 % річних, з 01.04.2015 року розмір процентної ставки був збільшений до 43,20 % річних. Заборгованість за процентами за користування кредитом на 31.10.2014 року становила 333,22 грн., яка на 21.11.2014 року зменшилась до 143,46 грн. та з цієї дати і до 31.08.2017 року збільшилась до 32 995,02 грн. з застосуванням процентних ставок - 34,80 % та 43,20 % річних. Нарахування пені почало відбуватись з 31.01.2015 року та на 31.08.2017 року заборгованість становила 3200 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Заборгованість зі сплати кредиту (тіла кредиту) у розмірі 3705,51 підлягає стягненню з відповідача, оскільки визнана ним та визнання цієї заборгованості не порушує прав чи інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Відповідно до п. 1.1.3.2.3., 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг позивач має право змінювати тарифи обслуговування та зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати відповідача про зміни в виписці по картрахунку. У зв'язку з зазначеним суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він СМС здійснив повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки до 34,80 % та 43,20 % річних, оскільки доказів того, що відповідачу направлялась письмово виписка по рахунку з відомостями про збільшення розміру процентних ставок. На підставі зазначеного нарахування процентів мало відбуватися за ставкою 30 % річних та розмір процентів з 21.10.2014 року по 31.07.2015 року становить 852 грн. (284 дні Х 0,08 % у день Х 3750, 51 грн. заборгованості за кредитом). Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд відхиляє доводи позивача щодо збільшення строку позовної давності до 50 років та правомірності такого збільшення з огляду на приписи ч. 1 ст. 259 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 04.11.2015 року (справа № 6-1926цс15), згідно яких позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позивачем на надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту підписання відповідної угоди між сторонами кредитного договору. Відсутнє посилання на таку домовленість і в анкеті-заяві позичальника від 19.01.2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом 21.10.2017 року направивши його установою зв'язку до суду. За таких обставин, з урахуванням строку дії договору (дії картки) до 31.07.2015 року та дати звернення до суду 21.10.2017 року суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу), встановленого ч. 2 ст. 258 ЦК України терміном в один рік, у зв'язку з чим у задоволенні вимоги про стягнення неустойка (штрафу, пені) слід відмовити. Судом встановлено, що позивачем не пропущено встановлений ст. 257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності, у зв'язку з чим вимога про стягнення нарахованої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами підлягає частковому задоволенню в межах цього строку і до закінчення строку дії кредитного договору, починаючи з 21.10.2014 року по 31.07.2015 року із розрахунку 30% річних на суму заборгованості по тілу кредиту 3750,51 грн., що становитиме 852,00 грн. Частково задовольняючи позов у цій частині вимог суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому суд з вимогою про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, як те передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не звертався. У зв'язку з частковим задоволенням позову судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1600 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 173,44 грн.

Outcome: partial