Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з пред'явленням позову до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з співвідповідачів, як солідарних боржників заборгованість за кредитними договорами та за договорами поруки у загальному розмірі 157 360,60 доларів США та 66 237,68 грн.. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03 жовтня 2007 року банк надав, а відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 92000 доларів США та 01.11.2007 року - 130 277,10 доларів США з кінцевим терміном погашення до 03.10.2024 року. Для забезпечення виконання цього зобов'язання між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. За цим договором останній зобов'язався в повному обсязі відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання кредитного зобов'язання відповідачкою [PERSON]. Оскільки [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконала, позивач просив стягнути з неї та поручителя [PERSON] 157 360,60 дол. США та 66 237,68 грн.. З них: - заборгованість за основними сумами кредитів 130 611,14 дол. США; - заборгованість за відсотками за користування кредитами 26 749,46 дол. США; - сума пені за порушення відповідачем [PERSON] зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами - 66 237,68 грн.. Представник позивача надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути дану справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] будучи належно сповіщеною про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомила. Представник співвідповідача [PERSON] в судове засідання також надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі матеріали, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як було встановлено в суді, 03 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-010/055/2007 (1), відповідно до умов якого Банк надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 92 000 доларів США строком до 03.10.2024 р.. У відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів від 23.04.2009 р. (протокол № 53) ЗАТ «ОТП Банк» змінив назву на ПАТ «ОТП Банк». Також, 01.11.2007 року між [PERSON] та Банком було укладено ще один кредитний договір № ML-010/087/2007 (2), за умовами якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 130 277,10 доларів США. Відповідач [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку суми отриманих кредитів, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені в Кредитних договорах. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем з кредитними договорами, 03 жовтня 2007 року між Банком та співвідповідачем [PERSON] було укладено договори поруки № SR-010/055/2007 та 03.10.2007 року та № SR-010/087/2007 від 01.11.2007 р., згідно з якими [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань за кредитними договорами. Однак, позивач вважає, що діями співвідповідачів порушені законні прав банку (зокрема - на отримання основних сум кредитів, наданих [PERSON] в тимчасове користування відповідно до умов Кредитних договорів, та отримання відсотків за користування кредитами), які підлягають захисту в суді. Кредитними договорами встановлені взаємні права і обов'язки сторін. Так, на позивача, відповідно до пункту 2.1.1. договорів, покладений обов'язок надати [PERSON] і кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених в договорах. Відповідачка [PERSON] в свою чергу, зобов'язався прийняти кредити, використати їх за цільовим призначенням, своєчасно повернути в повному обсязі надані суми кредитів та сплатити відсотків за користування ними. Вказані обов'язки зазначені у пунктах 1.1., 1.2., 1.4. кредитних договорів. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитними договорами, відкрив [PERSON] позичковий рахунок та надав обумовлені кредитними договорами грошові кошти у повному обсязі. У відповідності до п. 1.5.1. кредитних договорів [PERSON] зобов'язана здійснювати погашення відповідних частин кредитів щомісяця у розмірі та у строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. А згідно з п. 1.5.1.1. кредитних договорів проценти сплачуються одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в графіку платежів. Проте, в порушення п. 1 ст. 1054 ЦК України та п.п.1.4. та 1 кредитних договорів, [PERSON] не виконала належним чином свої зобов'язання щодо повернення позивачу кредитів в обумовлені договорами строки та своєчасно здійснення плати за користування кредитами. Однак, [PERSON] почала допускати прострочення строків виконання зобов'язань, встановлені кредитними договорами. Несвоєчасна плата та невиконання [PERSON] боргових зобов'язань за кредитними договорами завдали збитків банку. Відповідно до п. 1.9.1 кредитних договорів, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання відповідачем та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за кредитними договорами чи іншими укладеними з банком договорами та/або документів забезпечення. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено відповідачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання відповідачем відповідної вимоги банку. На підтвердження цього, позивачем представлено наступні докази. Так, 20.02.2009 р. позивачем було вручено відповідачу [PERSON] вимоги (вих. № 010-01/001-22-3-1/148 та № 010-01/001-22-3-1/147 від 17.02.2009 р.) про погашення заборгованості за кредитними договорами. Передбачений п.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.1.9.1. кредитних договорів 30-денний строк на їх виконання закінчився, однак [PERSON] так і не виконала законні вимоги позивача, у зв'язку з чим, станом на 13.07.2010 р. прострочена заборгованість [PERSON] перед позивачем з основної суми кредиту за кредитним договором (1) становить 24 716,37 доларів США. Сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за нарахованими та несплаченими відсотками за кредитним договором (1) станом на 13.07.2010 року (включно) складає 13850,10 доларів США. Станом на 13.07.2010 р. (включно), прострочена заборгованість [PERSON] перед позивачем з основної суми кредиту за кредитним договором (2) становить 105894,77 дол. США. Сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за нарахованими і несплаченими відсотками за кредитним договором (2) станом на 13.07.2010 року (включно) складає 12 899,36 доларів США. Отже, загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем з основних сум кредитів за кредитними договорами (1,2) становить: 24 716,37 дол. США + 105 894,77 дол. США = 130 611,14 дол. США, а загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за нарахованими та несплаченими відсотками за обома Кредитними договорами (1,2) станом на 13.07.2010 року (включно) складає: 13850,10 дол. США + 1289936 дол. США = 26749,46 дол. США. Також судом враховується вимоги пунктів 4.1.1. кредитних договорів де передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені кредитними договорами строки, відповідач зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлює принцип безумовності та обов'язковості виконання договору. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). За змістом ст. 549 ЦК України під пенею розуміється грошова сума, яка встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. Пунктом 1.11.1.1. кредитних договорів встановлено, що інші платежі, окрім платежів для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на день сплати. Тому сума пені за порушення [PERSON] зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору (1) станом на 13.07.2010 р. (включно) складає 12821,96 грн.. Сума пені за порушення [PERSON] зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору (2) станом на 13.07.2010 р. (включно) складає 53415,72 грн.. Отже, загальна сума пені за порушення [PERSON] зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов двох кредитних договорів (1,2) станом на 13.07.2010 р. (включно) складає 12821,96 + 53415,72 = 66237,68 грн.. Таким чином, станом на 13.07.2010 року (включно) загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком за двома кредитними договорами (1,2) складає 157 360,60 дол. США та 66 237,68 грн., з яких заборгованість за основними сумами кредитів 130 611,14 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитами 26 749,46 дол. США, сума пені за порушення [PERSON] зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами 66 237,68 грн.. Однак, вирішуючи позов в частині вимог до співвідповідача [PERSON] суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачу в цій частині, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 збитків,ст. 554 ЦК України). У відповідності до статті 559 ЦК України встановлено підстави припинення поруки. Так, ч. 4 цієї статті передбачає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно керівних роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів, суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 липня 2012 року (справа № 6-78цс12). Станом на день пред'явлення позову позичальник [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та здійснення інших платежів, передбачених кредитним договором, належним чином не виконала. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з позичальника [PERSON], суд враховує, що стягнення боргу з поручителя [PERSON] солідарно з позичальником [PERSON] в даному випадку є неприпустимим, оскільки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Вимога до поручителя [PERSON] пред'явлена 30.07.2010 року, тобто по спливу встановленого законом шестимісячного терміну. Сама по собі умова до повного погашення зобов'язань по кредитному договору не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Крім цього, суд також враховує, що після укладення додаткових угод обсяг зобов'язань боржника та поручителя збільшився в частині розміру сплати відсотків за користування кредитом з 3,99% річних плюс FIDR до 4,48% річних плюс FIDR та внаслідок зміни графіку платежів за кредитними зобов'язаннями. Данні угоди укладенні в письмовій формі відповідно до умов кредитного договору, в якому вказано, що всі зміни та доповнення до договору оформляються в письмовій формі додатковими угодами, які є невід'ємними частинами договору. Така ж умова погоджена сторонами договору поруки, зокрема п.5.1, згідно якого всі зміни та доповнення до нього вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками сторін. Зазначені положення кредитного договору та п.5.1 договору поруки відповідають положенням ст.654 ЦК України, яка встановлює, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Також статтею 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Разом з тим, як встановлено судом, кредитодавець не повідомив поручителя [PERSON] про укладення вищевказаних додаткових угоди до кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Враховуючи вищевказане суд приходить до переконання про наявність підстав вважати договір поруки припиненим з 18.02.2009 р., тобто з дати укладення додаткової угоди до кредитного договору, оскільки кредитодавець не повідомляв поручителя про укладення додаткової угоди до кредитного договору між ним та позичальником та про те, що умовами даної угоди було збільшено обсяг зобов'язання забезпеченого її порукою. В порушення положень п.5.1 договору поруки додаткові угоди позивачкою не укладалось і згоди на збільшення обсягу забезпеченого нею зобов'язання не надавалось. Враховуючи викладене,

Outcome: partial