Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Подружжя [PERSON] уклали шлюб, який 4 вересня 2005 року зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, про що було зроблено актовий запис за № 65. Від шлюбу сторони мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 8 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з початку вересня 2018 року сторони проживають окремо, між нею та відповідачем припинені фактичні шлюбні відносини. Подружнє життя не склалося, через різні погляди на життя, інтереси, на ґрунті цього між сторонами відбувалися сварки та конфлікти. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, він є ініціатором сварок, які часто бачать спільні діти, що погано впливає на їх психічний стан та спричинює душевні страждання. [PERSON] не розуміє проблем, які виникають, не підтримує нормальну атмосферу у сім`ї, не піклується про побудову сімейних відносин між ним та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Між сторонами відсутнє взаємопорозуміння. При таких обставинах позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Ураховуючи те, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved