Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

ПАТ«Укргазбанк» звернулось до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з дійсним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.05.2007 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк»(правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 20277,00 дол.США на строк до 20.05.2019 року зі сплатою 12,5 % річних. Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконував. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.07.2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором, проте вказане рішення відповідачем не виконано. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість по сплаті процентів в сумі 2192,45 дол.США та 2052,28 дол.США пені за несвоєчасне виконання зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача, [PERSON], проти задоволення позову заперечувала. Надала суду заяву про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріли справи та оцінивши надані суду докази, встановив наступне. 21.05.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк»(правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №99к-ф, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20277,00 дол.США на строк до 20.05.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 12,5% річних(а.с.8). Відповідно до п. 6.3, 6.4 Кредитного договору дійсний договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами. Строк дії договору з моменту набрання ним юридичної сили по 21 травня 2020 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобовязань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що випливають з цього договору. Також у випадку, якщо такі зобовязання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобовязань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.07.2014 року у справі №524/1939/14-ц задоволено позов ПАТ «Укргазбанк». Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №99к-ф станом на 18.02.2014р. на загальну суму 9774,81 дол.США та судові витрати в сумі 845,11 грн. На виконання рішення суду 20.08.2014р. Автозаводським районним судом м.Кременчука був виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконання в Автозаводського ВДВС по м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області. На момент розгляду справи судом рішення суду залишається не виконаним. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ч.ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником умов цього договору (в тому числі несвоєчасного виконання грошових зобовязань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один банківський день) , випливають з цього Договору, а саме: несплати процентів та/або несвоєчасного повернення кредиту або його частини) Банк має право на свій розсуд, зокрема внести зміни/доповнення до цього Договору в односторонньому порядку (внести зміни до умов зобовязань своїх та/або Позичальника, включаючи зміну Позичальнику процентної ставки за користування кредитом та встановлення її на рівні 13,5 % річних. Згідно ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 5.3 Кредитного договору визначено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15. Враховуючи, що після ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №99к-ф [PERSON] зобов'язання з повернення грошових коштів не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» в частині стягнення заборгованості за відсоткам в розмірі 2192,45 дол.США, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.5.8. Кредитного договору №99к-ф, строк позовної давності за цим договором встановлюється Сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору. Відтак, заява [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені не підлягає задоволенню, оскільки за домовленістю між сторонами кредитного договору, позовна давність до вимог про стягнення пені була збільшена до 3 років і позовні вимоги заявлені банком в межах даного строку. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання має бути стягнута у національній валюті України гривні. З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності становить 1297,08 дол.США, та пеня за несвоєчасну сплату відсотків становить 755,20 дол.США, що еквівалентно 30504,84грн. та 17760,81грн., відповідно(а.с.6,7). Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсотками та пенею, суд вважає належним доказом на підтвердження позовних вимог ПАТ «Укргазбанк». Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог позивача. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» та стягує з [PERSON] 2192,45 дол.США заборгованість за відсотками за період з 19.02.2014р. по 22.12.2015р. та 48265,65 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. Порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Враховуючи, що судовий збір був сплачений позивачем 28.04.2016р., офіційний курс долара США станом на 28.04.2016р. становить 2521.5094 грн. за 100 дол.США, ціна позову визначена позивачем складає 4244,73 дол.США, то ціна позову і гривні дорівнює 107030,87грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1605,46 грн.

Outcome: partial