Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 21703,98грн., з яких: 2310,63грн. заборгованість за кредитом; 15171,73грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2950грн. заборгованість за пенею та комісією; 250грн. штраф (фіксована частина); 1021,62грн. штраф (процентна складова), посилаючись на те, що 27.01.2009року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк на підставі Статуту та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася і про причини неявки суд не повідомила, хоча судом приймалися необхідні міри для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За даних обставин, суд вважає за можливе розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обов'язки та фактичні взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних обставин. Судом встановлено, що 27.01.2009року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк на підставі Статуту та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту, який складається із заяви позичальника, та умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу були надані грошові кошти в сумі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання згідно з умовами договору та надав [PERSON] кредит у розмірі 2500 гривень. Згідно умов укладеного кредитного договору від 27.01.2009 року, який складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.6.5). Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту, у звязку з чим станом на 27.03.2016року виникла заборгованість по кредиту перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 21703,98грн., з яких: 2310,63грн. заборгованість за кредитом; 15171,73грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2950грн. заборгованість за пенею та комісією; 250грн. штраф (фіксована частина); 1021,62грн. штраф (процентна складова). Відповідно до умов п.8.6 умов і правил надання банківських послуг при порушення позичальником строків платежів щодо будь-якого із грошових зобовязань більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодацем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагає сплатити йому по кредитному договору від 27.01.2009 року заборгованість на загальну суму 21703,98грн. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості по кредитному договору від 27.01.2009року в сумі 21703,98грн., а також 1378грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved