Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], забезпеченого договором поруки укладеним з поручителем [PERSON] в розмірі 2446,51 доларів США (що еквівалентно 62239,20 грн.), яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2320,65 доларів США, штрафу (фіксованої частини) 9.83 доларів США, штрафу (процента складова) 116,03 доларів США, що утворилася за період з 11 березня 2009 року по 24 липня 2009 року, посилаючись на порушення боржником зобовязань за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з зазначених підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що 24 липня 2009 року рішенням суду достроково розірвано спірний кредитний договір, та зафіксовано суму заборгованості в розмірі 22177,63 доларів США, й звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 64,1 кв.м., розташовану за адресою: м. Нова Каховка, вул. Довженко, 31/3. Станом на 18 липня 2013 року боржником судове рішення про стягнення заборгованості виконано в добровільному порядку та сплачено банку 22178,098 доларів США. На їх думку з моменту звернення до суду з попереднім позовом, у позивача було право збільшити позовні вимоги, проте позивач своїм правом не скористався та судове рішення не оскаржив в апеляційному порядку. Крім того зазначили, що позивач звертаючись до суду із зазначеним позовом пропустив строк позовної давності, початком перебігу якого, на їх думку, є дата ухвалення судового рішення, тобто 24 липня 2009 року, у звязку з чим просили суд відмовити в задоволенні позову, застосувавши наслідки пропуску строку звернення до суду з такою позовною заявою. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № HEN0GR0000000218, відповідно до якого банк надав позичальникові кредитні кошти на строк з 15 вересня 2008 року по 15 вересня 2015 року включно, у виді строкового кредиту у розмірі 20600,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом;з щомісячним погашенням заборгованості, згідно графіку (додаток 2 до кредитного договору). Відповідно до п. 5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 5.5. кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Після укладення договору між позивачем і відповідачем [PERSON], відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором було забезпечено договором поруки від 15 вересня 2009 року з поручителем [PERSON] Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту. Відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафи, пені та інших платежів, відшкодування збитків; до п. 4 зазначеного договору у випадку не виконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці [PERSON] кредит в розмірі 20600,00 доларів США. Однак, відповідачі [PERSON], [PERSON] не додержувались належного виконання умов зазначеного договору, у звязку з чим станом на 10 березня 2009 року виникла заборгованість в розмірі 22177,63 доларів США, що встановлено заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 липня 2009 року за позовом ЗАТ «КБ «ПриватБанк», яким достроково розірвано кредитний договір №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року укладений між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартири загальною площею 64,1 кв.м., яка розташована за адресою: м. Нова Каховка, вул. Довженко, 31/3, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], шляхом продажу вказаної квартири ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупепцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Виселити [PERSON], [PERSON] які зареєстровані і проживають в [INFO], зі зняттям з реєстрації у ВГІРФО Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області (Справа №2-1280/2009). Станом на 18 липня 2013 року відповідачі в добровільному порядку сплатили позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року - 22178,098 доларів США (по Справі №2-1280/2009), що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось, на підтвердження чого відповідачами надано копії відповідних платіжних документів, згідно яких останній платіж здійснено 18 липня 2013 року. Проте відповідно до наданого позивачем розрахунку, за період з 11 березня 2009 року по 24 липня 2009 року (по день постановлення рішення суду по справі №2-1280/2009) за кредитним договором №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року виникла заборгованість в розмірі 2446,51 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2320,65 доларів США, штрафу (фіксованої частини) 9.83 доларів США, штрафу (процента складова) 116,03 доларів США, розмір якої відповідачі в судовому засіданні не оспорювали, а під час судового розгляду подали до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності. За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Так, аналізуючи встановленні по справі обставини, та норми чинного законодавства, враховуючи, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 липня 2009 року враховано заборгованість за кредитним договором №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року станом на 10 березня 2009 року, та яким прийнято рішення не про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, а про звернення стягнення на предмет іпотеки, та як судом встановлено з пояснень сторін, між ними було досягнуто усної домовленості про добровільне погашення заборгованості, на виконання якої відповідачами сплачено в добровільному порядку заборгованість станом на 10 березня 2016 року в розмірі 22178,09 доларів США, останній платіж по якому здійснено ними 18 липня 2013 року, відповідно до наданих відповідачами розрахунку, тому суд вважає, що у позивача є право на стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором з наступного дня тобто з 11 березня 2009 року по день постановлення такого рішення, тобто по 24 липня 2009 року; так, з такою вимогою банк звернувся до суду 10 травня 2016 року, тобто в межах установленого строку позовної давності, оскільки строк позовної давності за спірним кредитним договором був збільшений за домовленістю сторін, та договір про її збільшення укладено у письмовій формі (п. 5.5 кредитного договору), що відповідає вимога ст. 259 ЦК України, за таких підстав позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а сума заборгованості яка виникла за період з 11 березня 2009 року по 24 липня 2009 року за кредитним договором №HEN0GR0000000218 від 15 вересня 2008 року в розмірі 2446,51 доларів США підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. При цьому посилання відповідачів на ті факти, що банк не скористався своїм правом про збільшення позовних вимог при розгляді справи №2-1280/2009, тобто до ухвалення рішення суду від 24 липня 2009 року та те, що у звязку з розірванням спірного договору зобовязання сторін припинились, також що датою початку перебігу позовної давності за вказаним позовом є дата ухвалення рішення , тобто 24 липня 2009 року, як на підстави для відмови в задоволенні позову, суд до уваги не приймає, як такі що суперечать встановленим обставинам та нормам чинного законодавства. Крім того суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що після стадії ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, настає стадія виконання ухваленого рішення, яке ними добровільному порядку виконано в повному обсязі, оскільки судом приймалось рішення не про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, а про звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких підстав позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved