Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 29856,28 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 04.06.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 43,20 % за користування кредитом, відповідно до укладеного кредитного договору. Відповідач не сплатив своєчасно Банку кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображені у Розрахунку заборгованості за договором. [PERSON] зобовязання за вказаних договором не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями, станом на 30.11.2017 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 29856,28 грн., яка складається з наступного: 1) 4252,87 грн. заборгованість за кредитом; 2) 21355,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2350,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 4) 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 5) 1397,92 грн. штраф (процентна складова). Відповідач на даний час ухиляється від виконання зобовязань за кредитним договором, заборгованість не погашає. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 04.06.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 43,20 % за користування кредитом, відповідно до укладеного кредитного договору. Згідно умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав, а саме надав відповідачу кредит у визначеному розмірі, а [PERSON] в свою чергу, своїх зобовязань не виконав. Дані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами: копією розрахунку заборгованості, Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, витягом з тарифів, копією витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, копією паспорта відповідача, копією витягу зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк», копією банківської ліцензії, копією свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30.11.2017 року існує заборгованість в розмірі 29856,28 грн., яка складається з наступного: 1) 4252,87 грн. заборгованість за кредитом; 2) 21355,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2350,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання; 4) 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 5) 1397,92 грн. штраф (процентна складова). З розрахунку вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складає 4252,87 грн., а розмір заборгованості за відсотками позивачем визначено в сумі 21355,49 грн., що явно не відповідає загальновідомій формулі визначення річних процентів. Шляхом застосування визначеної у розрахунку позивача відсоткової ставки до суми заборгованості за тілом кредиту, суд визначив заборгованість за відсотками на 30.11.2017 року (кінцева дата розрахунку) в сумі 6537,11 грн. Розрахунок заборгованості з інших платежів відповідає умовам договору. Разом з тим, щодо нарахування позивачем штрафів (фіксована частина, процентна складова) слід враховувати таке. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1397,92 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення штрафів - фіксованої частини (500грн.) та процентної складової (1397,92 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 30.11.2017 року в сумі 13139,98 грн., що складається з наступного: 1) 4252,87 грн. заборгованість за кредитом; 2) 6537,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2350,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до частині заборгованості, яка існувала на момент звернення до суду з позовом, - в розмірі 775,47 грн.

Outcome: partial