Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

подано позов, в якому позивач просив: визнати [PERSON], [INFO], батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]; внести відомості про батька до актового запису № 833 від 16 грудня 2009 року про народження [PERSON], записавши прізвище дитини «[PERSON]», в графу батько «[PERSON]»; позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову вказував на те, що проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час проживання у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є позивач. Однак, в свідоцтві про народження доньки відомості про батька внесено зі слів матері та батьком вказано [PERSON]. При реєстрації народження доньки позивача не було в місті і [PERSON] самостійно 16 грудня 2009 року зареєструвала народження доньки. При цьому, відповідач визнавала позивача батьком дитини, а позивач через це не надав значення обставинам про реєстрацію дитини. В 2014 році [PERSON] знялася з обліку в Новомосковському районному відділі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, пішла з дому, покинувши дітей на позивача. Про теперішнє місце проживання відповідача позивачу не відомо. За час відсутності відповідача по час звернення з позовом остання матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, не цікавилась розвитком дітей, їх матеріальним забезпеченням, самоусунулась від виконання материнських обов`язків, не проявляла батьківської турботи до дітей, не переймалася про їх стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, що свідчить про ухилення відповідача від виховання дітей, свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Діти не знають відповідача, як свою матір, не мають до неї родинних почуттів, не згадують про неї. Позивач разом з дітьми проживає у [ADDRESS], де створені належні умови для проживання дітей. Позивач виховує їх, піклується про здоров`я, духовний і фізичний розвиток, навчання, захищає їх права та інтереси, слідкує за харчуванням, зовнішнім виглядом, створює для дітей належні соціально-побутові умови проживання, любить їх та забезпечує всім необхідним для життя та здоров`я. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, вказали на відсутність інформації щодо місцезнаходження відповідача, оскільки остання з позивачем не спілкується та з часу зняття з реєстрації не виходила на зв`язок, не цікавилась про долю дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила частково. Просила відмовити в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав. В частині визнання батьківства та стягнення аліментів не заперечила. Заперечення обґрунтовані тим, що належних доказів на підтвердження нехтування відповідачем батьківських обов`язків суду не надано. Відповідач виїхала з місця проживання та не спілкується з дітьми, однак доказів того, що виїзд відбувся за власним бажанням позивачем не надано, крім того не з`ясованим є питання щодо можливої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу виховання дітей. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. [INFO] народилась [PERSON]. Матір`ю дитини вказано [PERSON], батьком - [PERSON]. [INFO] народився [PERSON]. Матір`ю дитини вказано [PERSON], батьком - [PERSON]. 15 лютого 2015 року головою квартального комітету № 26 м. Новомосковська Кочан С.С., депутата Новомосковської міської ради Петрусенко З.О., свідків [PERSON], [PERSON] складено акт про те, що з 2014 року діти - [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні та вихованні позивача, відсутність допомоги в утриманні дітей від матері - [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої головою квартального комітету № 26 м. Новомосковська Кочан С.С., [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до домової книги будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] в будинку зареєстрована з 23 жовтня 2009 року, знята з реєстрації 29 січня 2015 року. Згідно з відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 23 січня 2015 року знята з реєстрації у зв`язку з вибуттям до АНД району м. Дніпропетровська і станом на 17 травня 2016 року зареєстрованою не значиться. В судовому засіданні свідок Кочан С.С. повідомив суду, що як голова квартального комітету кварталу № 26 м. Новомосковська перевіряє фактичне проживання осіб у будинках кварталу, в зв`язку з чим знайомий з родиною [PERSON] Так, декілька разів до 2014 року він відвідував родину та бачив [PERSON], спілкувався з нею. [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] доглядав за дітьми. [PERSON] часто виїздила з будинку за місцем проживання на строк до двох місяців, повертаючись в наступному та повідомляючи про те, що вона відвідувала родичів. Приблизно в 2014 році, прийшовши до родини [PERSON] він помітив відсутність [PERSON] На запитання, де мати дитини, позивач пояснив, що мати дітей залишила і де вона, йому не відомо. Після цього в будинку за адресою: [ADDRESS] він [PERSON] не бачив. [PERSON] та його батьки піклуються про дітей та доглядають їх. Свідок [PERSON], батько позивача, повідомив суду, що його невістка - [PERSON] з початку проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] часто відлучалася з будинку на великий строк, пояснюючи це тим, що відвідує родичів. Після народження дітей, про долю дітей не піклувалася, великої уваги дітям не приділяла, залишаючи виховання дітей та піклування про їх здоров`я на батька. Приблизно в 2014 році [PERSON], не повідомляючи його сина про причини поїхала з будинку та не поверталася до нього. До нього чи до сина не телефонувала, до дітей не зверталася, матеріальної допомоги не надавала, подарунків дітям не передавала. Дітей залишила проживати із батьком. Де відповідач знаходиться він не знає. Розглядаючи позовні вимоги в частині встановлення факту батьківства, суд виходить з наступного. Пункт 1 частини 1 статті 256 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Факт батьківства відповідача в судовому засіданні не заперечується, підтверджується висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків крові громадянина [PERSON], дитини [PERSON] № 343 від 19 серпня 2016 року, у відповідності до якого [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] Вірогідність того, що позивач дійсно є біологічним батьком [PERSON], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинного зв`язку за результатами дослідження 20 локусів складає не менше 99,9998%, з урахуванням мутації в одному локусі - не менше 99,8%. З урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо встановлення батьківства. Також матеріали справи свідчать, що позивач проживає разом із дитиною та піклується про неї. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, і необхідно визнати батьківство [PERSON], [INFO] над малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За таких обставин, підлягає задоволенню і вимога щодо необхідності внесення змін до актового запису про народження дитини на підставі рішення суду про визнання батьківства. Розглядаючи вимоги позову в частині позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з частиною 5 статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, виконавчим комітетом Новомосковської міської ради встановлено наступне. Відносно доньки, [PERSON], [PERSON] є матір'ю одиначкою. Батьком сина, [PERSON], є [PERSON]. У зв'язку з тим, що [PERSON] вважає себе біологічним батьком [PERSON], він проводив судову біологічно-генетичну експертизу у «Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи «Дніпропетровської обласної ради». Малолітні проживають за адресою: [ADDRESS], в будинку, який належить [PERSON] (матері [PERSON]). Загальна площа будинку 69,4 кв.м. Житло обладнано всіма комунальними зручностями (водо-, газопостачання, електрозабезпечення), сучасними меблями. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. Діти мають окрему кімнату з ліжком. В будинку проживає 5 осіб: [PERSON], батько дітей; [PERSON], бабуся дітей; [PERSON], дідусь; [PERSON], донька; [PERSON], син. З усних пояснень [PERSON] встановлено, що [PERSON] не проживає в будинку більше 2 років, не дзвонить, не цікавиться долею дітей, матеріально не допомагає. Діти проживали і проживають разом із батьком, виховуються ним. Малолітні дитячий дошкільний заклад не відвідують. З вересня 2016 року [PERSON] відвідує 1 клас ЗОШ № 14 м. Новомосковська. Згідно копії домової книги будинку [ADDRESS] матір дітей знято з реєстрації місця проживання 29 січня 2015 року. Згідно інформації наданої з управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська від 22 червня 2016 року № 1516 станом на 01 червня 2016 [PERSON] жодного виду державної соціальної допомоги не отримує. [PERSON] отримувала: допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на [PERSON] з 16 січня 2011 по січень 2014 року; державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям по січень 2014 року; допомогу на дітей одиноким матерям на [PERSON] по грудень 2015 року. Інформація надана КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 27 червня 2016 року № 1006 підтверджує про проживання дітей з [PERSON] Під час хвороби дітей на прийом до лікаря водить бабуся [PERSON] Вона разом з батьком перебуває з ними вдома під час хвороби. Малолітні щеплені за віком. За висновком сімейного лікаря [PERSON] не виконує обов'язки по вихованню дітей в частині збереження їх здоров'я. Згідно інформації Новомосковського відділу поліції від 16 червня 2016 року № 41/4119, в ході проведення перевірки працівником СЮП ВП встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилось можливим. При перевірці даної особи за інтегрованою інформаційно-пошуковою системою ОВС, жодних даних на гр. [PERSON] не міститься. Заяв відносно розшуку останньої до Новомосковського ВП від її родичів не надходило. Розгляд даного питання потребує всебічного розгляду. У зв'язку з тим, що з останнього місця проживання [PERSON] знята з реєстрації і не проживає, поліцією місцезнаходження її не встановлено, родина [PERSON] не підпадала в поле зору служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, орган опіки та піклування не має можливості вжити заходи щодо встановлення підстав невиконання батьківських обов'язків [PERSON] Виходячи з вищезазначеного, в інтересах дітей, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав матері є крайньою мірою і в разі, якщо батьки проживають окремо, право на звернення до суду про стягнення аліментів на малолітніх дітей має той з батьків, з яким проживають діти,

Outcome: approved