Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач 08.11.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на 3/ 4 частки житлового будинку по вул. Воззєднання в с. Старе Село, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2004 року померла її прабаба [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на 3/ 4 частки вказаного вище житлового будинку. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] розпорядилася, склавши 20.12.1989 року заповіт, відповідно до якого право власності на 3/4 частки вказаного житлового будинку заповіла їй - своїй правнучці. На час смерті спадкодавця позивач проживала разом із спадкодавцем, тому вважається такою, що прийняла спадщину, однак не в змозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки оригінали правовстнаовлючих документів на будинок були втрачені. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та простить такі задовольнити. Представник відповідача Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності в яких зазначили, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України,\~від 12.06.2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» за змістом ч.4\~ст.206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~ \~ \~ \~За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про смерть серії І-СГ № 334971 від 25.11.2004 року; копію заповіту від 20.12.1989 року посвідченого секретарем виконкому Старосільської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в реєстрі за № 44; довідку виконавчого комітету Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 368 від 11.05.2018 року; копію свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ № 400040 від 22.11.1984 року; копію паспорта громадянина України серії КС№ 869861 від 09.12.2011 року; копію свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 171272; копію свідоцтва про народження серії ІІ-ВЄ № 493997 від 12.10.1965 року; копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 080197 від 28.08.2007 року; копію свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ № 121532 від 20.12.2007 року; копію технічного паспорта на житловий будинок № 14 в с. Старе Село по вул. Воззєднання, яке видане 20.06.2018 року ТзОВ Технічне бюро «Фаєрмур»; заяву відповідача та третіх осіб про визнання заявлених позовних вимог, що свідчить про визнання ними обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст.82\~ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину та претендує на спадкове майно, відсутність осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач та треті особи визнали позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved