Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач 10 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на нього. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 21 травня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельними ділянками, на яких цей будинок розташований по вулиці Червоноармійській,39 в місті Кодимі Одеської області. Зазначене житло належало відповідачеві на праві власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245566442 від 22 липня 2014 року. Договір купівлі-продажу укладався з власником в письмовій формі у вигляді розписки, де вказано, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбала за суму, яка еквівалентна 4000 доларів США житловий будинок з господарськими будівлями, а також земельні ділянки, на яких цей будинок розташований в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Червоноармійській,39. При укладанні договору вони домовились щодо усіх істотних його умов. Вона передала продавцю грошові кошти, які той назвав як ціну за проданий будинок 4000 долари США, а той отримав ці грошові кошти і передав їй житловий будинок з надвірними спорудами, а також земельні ділянки на яких цей будинок розташований та документи на це житло. В подальшому відповідач пообіцяв їй здійснити нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу житла. Вона неодноразово надсилала йому заяви з вимогами прибути до нотаріальної контори і оформити всі необхідні документи на проданий будинок, однак ці її вимоги залишились без виконання. В теперішній час вона використовує придбаний будинок для власних потреб. Облаштувала житло, зробила відповідний ремонт. Така поведінка відповідача, який ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житла і змусила її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельними ділянками, на яких цей будинок розташований №39 по вулиці Червоноармійській в місті Кодимі Одеської області між нею та [PERSON] дійсним та визнати за нею право власності на це майно. В судове засідання позивач не з»явилася, наддавши заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позицію сторін та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 21 травня 2015 року позивач придбала у відповідача житловий будинок №39 з господарськими будівлями та земельними ділянками на яких цей будинок розташований, по вулиці Червоноармійській в місті Кодимі, Одеської області. На підтвердження вказаного правочину, сторони у простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу (розписку), домовившись у подальшому нотаріально посвідчити. На виконання вказаного правочину позивач сплатила відповідачеві обумовлену вартість будинку 4000 долари США, що еквівалентно 88440 грн., а відповідач передав їй будинок, власником якого він був на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24561878, виданого державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори 22 липня 2014 року, та документи на нього. Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення угоди купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обовязки. Як убачається з позовної заяви, сторони мали намір укладену угоду нотаріально посвідчити, оскільки такий договір, відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України, підлягав нотаріальному посвідченню, як це передбачено статтею 657 ЦК України, згідно якої, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Невиконання домовленості про нотаріальне посвідчення договору відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України може бути підставою для визнання його нікчемним. Проте, відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Наступного нотаріального посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами у належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, є необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони досягнуто згоди. Частиною другою статті 640 ЦК України передбачено таке6 договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Судом установлено, що сторони правочину - продавець і покупець - досягли згоди з усіх істотних умов купівлі-продажу вказаного будинку, зокрема - позивач передав продавцеві грошові кошти в сумі 4000 долари США (88440 грн.), що підтверджується письмовою розпискою, власноруч виданою відповідачем, та прийняв майно у своє володіння, а продавець прийняв гроші за будинок та передав його і правовстановлюючі документи на нього позивачеві, що свідчить про виконання сторонами вказаного правочину. Отже, суд вважає, що здійснений між сторонами правочин відповідав їх справжній волі, ними були виконані всі його істотні умови, а його нотаріальному посвідченню перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, зокрема ухилення від цього відповідача. Згідно ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved