Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач 09 квітня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно останньої редакції уточнень вказав, що 03 листопада 2011 року постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП [PERSON], та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення право керування всіма видами транспорту строком на п'ять років з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23.08.2006 року, автомобіль «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. На підставі вказаної постанови суду було відкрито виконавче провадження № 30557319 та накладено арешт на автомобіль «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] та оголошено його в розшук. Через постанови, винесені в рамках виконавчого провадження, позивач не може користуватися належним йому транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] на власний розсуд, тобто право позивача користуватися та розпоряджатися власним майном є порушеним і підлягає захисту. Просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належного [PERSON] транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі « 21104», державний номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER], шляхом скасування постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03.01.2012 року в частині накладення арешту на автомобіль «ВАЗ», моделі « 21104», державний номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, та постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03.01.2012 року про розшук майна боржника, які були винесені в рамках виконавчого провадження №30557319 з виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2011 року про оплатне вилучення транспортного засобу; стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Представник Ленінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність. Співвідповідачі Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином, письмових заяв не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2011 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу, а саме автомобіль «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] (а.с.5). Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03 січня 2012 року, відкрито виконавче провадження на підставі постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2011 року та накладено арешт на автомобіль «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] (а.с.19-20). Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03.01.2012 року оголошено розшук майна - автомобіль «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] (а.с.25). Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль «ВАЗ - 21104», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23.08.2006 року (а.с.6). Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року роз'яснено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 1222, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлено, що постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 26.02.2013 року, виконавчий документ, постанова від 03.11.2011 року, був повернутий стягувачу на підставі п.7 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.46). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності і накладення стягнення на його майно є безпідставним, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог. Враховуюче вищевикладене та аналізуючи здобуті у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved