Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]П про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 78655-CRED про надання кредиту на суму 10 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту відповідно до кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання. Станом на 29.09.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 32\~721,40 доларів США. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.09.2009 року з відповідачів стягнуто 8\~352,07 доларів США. До стягнення підлягає 3500 доларів США відсотків за користування кредитом. 26.07.2007 року на виконання зобовязання [PERSON] між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] та [PERSON] є поручителями [PERSON] та відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобовязань за кредитним договором. Однак, станом на 29.09.2016 року ні позичальник, ні поручителі заборгованість позивачу не сплатили. Просить суд, стягнути солідарно з відповідачів в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі 3 500 доларів США, що по курсу НБУ становить 90615 грн., а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, а тому судом згідно вимог ст. 224 ЦПК України ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 78655-CRED про надання кредиту на суму 10 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту відповідно до кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання. Станом на 29.09.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 32\~721,40 доларів США. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.09.2009 року з відповідачів стягнуто 8\~352,07 доларів США. До стягнення підлягає 3500 доларів США відсотків за користування кредитом. 26.07.2007 року на виконання зобовязання [PERSON] між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] та [PERSON] є поручителями [PERSON] та відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Однак, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимогу до поручителя. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Тобто, за збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги погашення заборгованості за боржника, однак, і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Строк дії кредитного договору сплинув 23.01.2009 року. Позов до поручителів предявлено 01 листопада 2016 року, тобто після спливу встановлено ч. 4 ст. 554 ЦК України шестимісячного строку. Отже, відповідач [PERSON] істотно порушив вимоги ст. ст. 509, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1055, 1054 ЦК України, умови Кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 3500 доларів США, в позові до [PERSON], [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного та

Outcome: partial