Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 15.08.2006 року між ЗАО КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти з встановленням кредитного ліміту в розмірі 2 000 грн. шляхом відкриття кредитної лінії до карткового рахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % строком на один рік. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язан щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути всю суму позики в межах дії строку банківської картки. Відповідач, в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати повного дострокового виконання боргових зобов'язань за договором. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 31.08.2013 р. становить 40 039,78 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідач в судове засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що він дійсно підписував заяву на одержання кредиту, яку суму він отримував не пам'ятає у зв'язку з тим, що давно не користувався карткою, та його ніхто не знайомив з умовами договору, та вважає, що останнє використання картки для зняття коштів було 30.01.2009року, але він її не використовував і це махінація банку, у зв'язку з чим відповідач просить суд застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2006 року між ЗАО КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти з встановленням кредитного ліміту в розмірі 2 000 грн. шляхом відкриття кредитної лінії до карткового рахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % строком на один рік. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених в його 6 статті. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання достроково та в повному обсязі. Таким чином, внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 31.08.2013р. складає з урахуванням суми основного боргу в розмірі 9955,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 27701,53 грн., штрафом (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та сума штрафу (процентна складова) у розмірі 1882,85 грн., що загалом становить 40039,78 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Як було встановлено в судовому засіданні жодна сторона не проінформувала іншу сторону про припинення дії цього договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved