Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач 05.02.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що вона перебувала у зареєстрованому 27 липня 2007 року з відповідачем шлюбі, від якого [INFO] року у них народилився син [PERSON] . 27.04.2018 року рішенням Херсонського міського суду шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею. 19 вересня 2018 року звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів, але на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України було відмовлено у видачі судового наказу, а відтак просить стягнути з відповідача аліменти з 19 вересня 2018 року (дати звернення із заявою про видачу судового наказу) до повноліття дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про прийняття справи до провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 28.02.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що має на утриманні сина від першого шлюбу - [PERSON] , 1997 року народження , який з 2002 року проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні, на даний час [PERSON] навчається у Львівському медичному університеті на очній формі навчання. Окрім того, зазначає, що його батьки являються пенсіонерами та він є єдиним їх сином та доглядальником. Також відповідач зазначив, що відомості надані позивачем про те, що він не надає матеріальної допомоги сину [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки він закуповує всі необхідні речі для нього та на всіх шкільних канікулах [PERSON] знаходиться у батьків відповідача у м. Скадовськ на його повному матеріальному забезпеченні (проїзд, харчування та ін). Враховуючи наведене просить суд зменшити розмір аліментів на утримання чина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до закінчення навчання в університеті його старшого сина від першого шлюбу [PERSON] 1997 року народження. 04.04.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив в якому позивач зазначає, що батьки (пенсіонери) відповідача не перебувають на його утриманні, оскільки батьки відповідача отримують пенсію. Окрім того матір [PERSON] є працюючим пенсіонером. Стосовно старшого сина відповідача позивач зазначає, що [PERSON] постійно проживав та знаходився на утриманні батьків відповідача, а в ході особистої з матір`ю [PERSON] розмовою та повідомила їй, що вона працює за кордоном та щомісяця відправляє своїй дитині, [PERSON] , грошову допомогу, як найменше, у розмірі 3000,00 грн. Крім того, посилання відповідача на те, що він закуповує всі необхідні речі для сина [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки все що він спромігся купити дитині за рік це чотири речі, що є малозначним для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 27 липня 2007 року шлюбі, який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2018 року розірвано (арк. справи 4, 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.01.2008 року (арк. справи 4 зворотній бік). Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини (арк. справи 7). Відповідачем надано до суду свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , у графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.12.1997 року (арк. справи 23). Згідно довідки №147 виданої 04.10.2018 року Львівським національним медичним університетом вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 4 курсу медичного факультету №2 Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, термін навчання до 30.06.2021 року (арк. справи 26). З наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що 21.08.2018 року ним здійснено покупку товарів в магазині: «Епіцентр на суму 1110,77 грн; «Пул енд Беа Україна» 13.02.2019 року придбано туфлі спортивного типу вартістю 399,00 грн; ТОВ «Спортмастер-Україна» 05.02.2019 року придбано шапку дитячу вартістю 75,00 грн., склад взуття «Трали» 22.08.2018 року придбано туфлі підліткові вартістю 295,00 грн (арк. справи 27). Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Позивачем визначений мінімальний розмір аліментів, який стягується у безспірному порядку, оскільки ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо доводів відповідача про знаходження на його утриманні повнолітнього сина, суд вважає, що вказана обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину до 1/6 частки заробітку, оскільки утримання повнолітньої дитини не є беззаперечним обов`язком батьків - вони повинні надавати таку допомогу, якщо мають можливість. Крім того, [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання. Також судом не приймається до уваги доводи відповідача про наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів цьому твердженню. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість позивачем вимог про стягнення з відповідача частки від заробітку у розмірі 1/4 частини. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 05 лютого 2019 р., а не з визначеної позивачем дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, а відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 квітня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial