Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач 02.08.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] ; зняти її з реєстрації місця проживання, мотивуючи тим, що вона є власником спірної квартири. Починаючи з серпня 2017 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які їй належать в квартирі немає. Вона ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинила, та самостійно визначилась щодо свого місця проживання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15.11.2019 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2019 року задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 06.12.2019 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказала, що відповідачка її донька, яка зібрала свої особисті речі та з серпня 2017 року виїхала з квартири. Комунальні послуги не сплачує, витрат по утриманню квартири не несе. До неї звертались особи, оскільки відповідачка понабирала кредитів, позик, а не віддіє їх. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що є чоловіком позивачки та батьком відповідачки. Донька не проживає у квартирі більше двох років, виїхала з речами у серпні 2017 року, її ніхто не виганяв, житло покинула самостійно. Замки у квартирі не змінювали, вселитись у квартиру відповідачка не намагалась. Взагалі не відомо її місце проживання. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі йому невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивача, відповідачка її донька. Їй особисто відомо, що Ліза влаштовувала скандали, самостійно пішла з дому у кінці літа 2017 року з дитиною. Пізніше, дитину привела до матері, яка і на даний час проживає з позивачкою та її чоловіком. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, речі відповідачки у квартирі відсутні. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14447228 від 12.12.2013 року (арк. справи 8). За відомостями домової книги на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована у квартирі з 25.07.2001 р. (арк. справи 9-12). Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 15.04.2019 р. (арк. справи 13-14). Згідно довідки №4-05 виданої 17.07.2019 року Квартальним комітетом №14 Органом самоорганізації населення Корабельного р-ну м. Херсона, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка з 08.08.2017 року у квартирі не проживає (арк. справи 16). Відсутність речей відповідачки та її не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2017 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому відповідач додатковому визнанню таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку не підлягає, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 09 грудня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial