Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його наступним. Позивач - Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 29\~883,26 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2008 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в особі виконавчого директора Снігур Г.І. та позичальником - [PERSON] , був укладений договір кредиту-поруки № 88/1, відповідно до умов якого останнім отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн., зі сплатою 45 % річних за користування кредитом, терміном на 24 місяці, з 22.02.2008 року по 21.02.2010 року. Станом на 13.02.2020 року заборгованість за договором кредиту-поруки № 88/1 від 22.02.2008 року складає 29\~883,26 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18\~788,03 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 11\~095,23 гривень. З огляду на те, що відповідачі належним чином не виконують покладені на них кредитні зобов`язання, Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 29\~883,26 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2020 року було прийнято подану позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження по цивільній справі та призначено судове засідання. Крім того, при відкритті провадження у справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі. Представник позивача - КС «Тур`я» у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти прийняття судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки та зміну адрес місця проживання суд не повідомив, клопотань про відкладення справи та відзиву на позов від нього до суду не надходило. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали відзив на позов, в якому просять відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що кредитор пред`явив вимогу до поручителів після спливу строку дії поруки. При цьому у відзиві на позовну заяву, представник відповідачів посилаючись на зміст п.5.1 договору кредиту-поруки, зазначає, що сторони за договором дійшли згоди про те, що поручитель відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі... солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Тобто, як вказано представником поручителів (відповідачів), поручитель може відповідати перед кредитором лише після повного виконання зобов`язань за кредитним договором і, відповідно, не має підстав відповідати за цими зобов`язаннями до їх повного виконання. Однак, якщо зобов`язання повністю виконане (зокрема, позичальником) до моменту, з якого може настати відповідальність поручителя за цим зобов`язанням, то перестає існувати обов`язок, виконання якого позичальником забезпечувалося порукою, зникає об`єкт і зміст поруки, яка припиняється із припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Просить суд у позові Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» про солідарне стягнення боргу відмовити. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з матеріалів справи, 22.02.2008 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в особі виконавчого директора Снігур Г.І. та позичальником - [PERSON] , поручителями [PERSON] , [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 88/1, відповідно до умов якого [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн., зі сплатою 45 % річних за користування кредитом, терміном на 24 місяці, з 22.02.2008 року по 21.02.2010 року. Умовами договору кредиту-поруки № 88/1 від 22.02.2008 року передбачено, зокрема, що: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку (п. 2.3 договору) із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним (п. 5.1); поручитель зобов`язується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобов`язань за договором (п. 5.2) і має право самостійно виконати зобов`язання позичальника з отриманням у цьому разі права зворотної вимоги до позичальника та звільненням від сплати штрафних санкцій, додаткових відсотків, упущеної вигоди, викликаних невиконанням позичальником своїх зобов`язань, які за цих умов покладаються на позичальника (п. 5.3); позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн., що також підтверджується копією видаткового касового ордеру № 476 від 22.02.2008 року ( а.с. 11). \~ \~З карточки\~платежів згідно\~з договором\~кредиту-поруки\~вбачається,\~що позичальник\~порушила свої\~зобов`язання\~за договором\~і спричинила\~виникнення боргу,\~що його\~кредитор визначив\~станом на\~13.02.2020 року у розмірі 29\~883,26 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18\~788,03 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 11\~095,23 гривень. (згідно планової дати закриття кредиту відсотки зупинені). Вказана сума боргу відповідає сумі боргу, визначеній станом на дату закінчення зобов`язання. Розрахунком боргу зафіксовано, що останній за часом платіж позичальник здійснила у сумі 800,00 грн. 31.10.2008 року, після цього платежі не фіксуються. Згідно відомостей ГУДМС України в Закарпатській області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно відомостей ГУДМС України в Закарпатській області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Позивач у зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань звернувся до суду з вимогами про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Згідно зі\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526\~ЦПК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він, згідно\~ст. 1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Договір був укладений кредитною спілкою, яка в разі його порушення позичальником має право на позов, якого не може бути позбавлена (ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 20, 80, 91, 92, 95, 96, 321, Глава 29, ст. 1054 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, інші норми законодавства). Відповідно до\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вже попередньо встановлено відповідно до картки платежів по гривневому кредиту згідно договору кредиту-поруки № 88/1 від 22.02.2008 [PERSON] взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вказана позивачем заборгованість. Зі змісту договору кредиту-поруки, а саме п 8.1 сторони домовилися про встановлення десятирічного стоку позовної давності. Разом із тим, відповідно до \~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ч. 1\~ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України). За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст.\~598,\~599 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договір кредиту поруки №88/1 від 22.02.2008 р., має ознаки змішаного договору (ст.ст. 6, 553, 626-628, 638, 1054 ЦК України), основні умови поруки в ньому зафіксовані, договір не оспорювався судовим порядком і, відповідно, підлягав виконанню та виконувався. Правових підстав стверджувати, що договір поруки не був укладений і зобов`язання щодо поруки з нього не виникли, наразі немає. До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ч. 2 ЦК України). У спірних правовідносинах з урахуванням чинності договору слід виходити з того, що стосовно поручителів [PERSON] та [PERSON] , діють і застосовуються лише ті умови договору, що регулюють поруку, а умови, які регулюють власне кредитне зобов`язання, застосовуються до відносин із позичальником [PERSON] . Відповідно до змісту договору кредиту-поруки №88/1 від 22.02.2008 р встановлено, що сторони узгодили, що поручителі відповідають перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно із позичальником терміном на 10 років з дня укладення договору (п. 5.1), таким чином встановивши строк поруки. Беручи до уваги, що строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк), зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі, застосування судових заходів захисту права, кредитор вчиняти не може. Позивач пред`явив вимогу (позов) до поручителів 14.02.2020 року, тобто після спливу строку дії поруки. Так порука відповідачів (поручителів) припинилася 21.01.2020 року, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові до поручителів. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] (позичальник), належним чином не виконував свої зобов`язання за договором кредиту-поруки №88/1 від 22.02.2008, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, що становить 29\~883, 26 грн., тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з нього вказаної суми заборгованості на користь позивача відповідно до положень договору та\~ст. 526 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється\~після\~закінчення\~строку поруки,\~встановленого\~договором\~поруки.\~Якщо\~такий\~строк не\~встановлено,\~порука\~припиняється\~у разі\~виконання\~основного\~зобов`язання у\~повному\~обсязі\~або якщо\~кредитор\~протягом\~трьох років\~з\~дня\~настання строку\~(терміну)\~виконання\~основного\~зобов`язання не\~пред`явить\~позову\~до поручителя.\~Якщо\~строк\~(термін)\~виконання\~основного\~зобов`язання не\~встановлений\~або\~встановлений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~порука\~припиняється,\~якщо\~кредитор\~протягом трьох\~років\~з\~дня укладення\~договору\~поруки\~не пред`явить\~позову\~до\~поручителя.\~Для\~зобов`язань,\~виконання\~яких\~здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. При дослідженні матеріалів справи суд приходить до висновку, про те що оскільки сторони встановили строк договору поруки саме 10 років з моменту укладення договору, то суд вважає, що вимоги заявлені позивачем про стягнення заборгованості за вказаним договором кредиту-поруки з поручителів є необґрунтовані, підстави для відповідальності поручителів за зобов`язаннями позичальника відсутні, виходячи зі змісту п. 5.1 договору кредиту-поруки, оскільки позов поданий поза межами строку дії договору, а відтак, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості слід відмовити. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі позивачу постановлено відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. У відповідності до ч. 1\~ст. 136 ЦПК України\~суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10\~ст. 141 ЦПК України\~при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відповідно змісту ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір в сумі 2102,00 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial