Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач 04.03.2013р. звернувся в суд з даним позовом , позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.01.2012р. між ним та [PERSON], від імені якої діяв його син [PERSON], укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15га, розташованої в с.Хоросно Раковецької сільської ради Пустомитівського району. Даний договір просить визнати недійсним, так як його укладення не відповідало його внутрішній волі. Зокрема, він вважав, що дану земельну ділянку син дарує йому від власного імені, а не здійснює її продаж як представник [PERSON], так як будь-яких коштів за земельну ділянку він сину не передавав. Крім того, 08.02.2012р. між ним та [PERSON] був укладений договір дарування, за яким він подарував [PERSON] згадану земельну ділянку.Оскільки перший договір купівлі-продажу від 05.01.2012р. укладений всупереч його волі, тому просить визнати недійсним і даний договір як такий, що укладений під впливом помилки, так як вважав, що дана земельна ділянка отримана від сина як дарунок, і будь-яких грошових зобов»язань перед сином він не буде нести. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позов, пославшись на зазначені в позовній заяві мотиви. Зазначила, що при підписанні договору купівлі-продажу, [PERSON] помилявся щодо його суті. Фактичної передачі коштів не було, тому вважав, що підписує договір дарування і сприйняв, що отримав від сина в дар земельну ділянку. Щодо стосунків між його сином та [PERSON], [PERSON] нічого не було відомо. Дані правочини [PERSON] просить визнати недійсними, так як фактично не користувався тією земельною ділянкою та не хоче нею користуватися надалі. Позивач [PERSON], будучи допитаним за його згодою як свідок, в судовому засіданні показав, що на прохання сина, якому повністю довіряв, він підписав у нотаріуса договір купівлі-продажу земельної ділянки, хоча на той час вважав, що підписує договір дарування, оскільки домовленостей про будь-які кошти не було. Зазначених в договорі 130 тисяч гривень він сину не передавав, і зазначений в договорі запис про це, не відповідає дійсності. До дня підписання договору дарування, він не був знайомий з [PERSON], а прийшов до нотаріуса по просьбі сина, та вважав, що підписує доручення. Під час підписання даного договору він також будь-яких коштів від [PERSON] не отримував. Пізніше син йому розповів, що [PERSON] обманула його та хоче стягнути з нього через суд кошти, яких той в дійсності не отримував. Представник Відповідача 1 [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що договір купівлі-продажу земельної ділянки в с.Хоросно був укладений між батьком та сином по просьбі останнього. В дійсності кошти, зазначені в даному договорі, не передавалися і [PERSON] їх не отримував. [PERSON] сам сплатив необхідні в даному випадку податки. Згадану земельну ділянку після того купила [PERSON], яка хотіла, щоб така угода була оформлена як договір дарування, що і було вчинено. Так як волевиявлення позивач при підписанні згаданих правочинів не було, тому такі повинні бути визнані недійсними. Відповідач [PERSON], допитаний з його згоди як свідок, в судовому засіданні показав, що у 2009 р. він домовився з [PERSON] про продаж належної їй земельної ділянки в с.Коросно, у зв»язку з чим остання видала йому доручення. Земельна ділянка тривалий час не продавалась, і коли появилась покупець [PERSON], яка хотіла придбати належну [PERSON] земельну ділянку за договором дарування, то [PERSON] запропонувала подарувати її кому-небудь, а потім продати [PERSON]. Тому у січні 2012р. він попросив свого батька [PERSON] піти до нотаріуса та підписати такий договір купівлі-продажу. Фактично зазначених у договорі коштів в сумі 130 тис.грн. батько йому не передавав, а він їх не отримував. Заявлений до нього позов визнав. Після того, 08.02.2012р. його батько подарував згадану земельну ділянку [PERSON], шляхом укладення у нотаріуса договору дарування. При підписанні договору були присутні він, його батько, [PERSON] та її чоловік. За придбану земельну ділянку чоловік [PERSON] передав йому у приміщенні нотаріуса шість тис. дол. США. Для чого необхідно було укладати два згаданих договори, він батькові в деталях не розповідав, а тільки при потребі просив його, щоб підписав у нотаріуса документи. Тому батько не був обізнаний зі змістом укладених ним двох договорів та їх суттю. Про те, що продав земельну ділянку, він повідомив [PERSON] приблизно 18-21.03.2012р., але коштів їй не повернув до даного часу, так як у Франківському районному суді м.Львова існує спір з цього приводу. Представник відповідача 2 [PERSON] позов визнав та вважає, що оспорювані договори були укладені всупереч волевиявленю позивача, тому такі необхідно визнати недійсними. Відповідач [PERSON], допитана з її згоди як свідок, в судовому засіданні показала, що через оголошення в Інтернеті вона познайомилась з [PERSON], як продавцем земельної ділянки в с.Хоросно, з яким домовилась про її купівлю. Підготовкою документів займався [PERSON], тому не знає які саме документи подавались нотаріусу. Вона особисто попросила [PERSON], щоб придбання земельної ділянки було оформлено як договір дарування, а не купівля-продажу. За придбану земельну ділянку у с.Хоросно, її чоловік під час підписання договору у нотаріуса, передав [PERSON] шість тисяч доларів США . Чому в договорі записано 6 тис. гривень, а не 6 тис. доларів США, не знає, для неї це не мало значення. Подала заяву про визнання позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не явилась, її представники [PERSON] та [PERSON], щодо задоволення позову не заперечили, та пояснили, що [PERSON] раніше підтримувала стосунки з [PERSON] та знала , що його син [PERSON] займається продажем земельних ділянок. Тому вона, будучи власником земельної ділянки в с.Хоросно, дала йому доручення на її продаж. Спочатку [PERSON] не знала, що належна їй земельна ділянка продана, про це [PERSON] повідомив її через 4 місяці, але коштів, виручених від її продажі, не повернув до даного часу, тобто обманув. Тому [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд, з»ясувавши обставини справи на підставі наявних у ній та перевірених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, з врахуванням вимог цивільного судочинства, згідно зі ст.174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Таке рішення суд ухвалює, з врахуванням : Довіреності, виданої 12.04.2009р. [PERSON] [PERSON] на право продажі належної їй земельної ділянки площею 0,15 га у с.Хоросно, на термін до 29.04.2012р.; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №552988 , виданого 03.09.2009р. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га в с.Хоросно Раковецької сільської ради; Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.01.20012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON]; Договору дарування земельної ділянки площею 0,15 га в с.Хоросно, укладеного 08.02.2012р. між [PERSON] і [PERSON] Статтями 202 та 203 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Згідно зі ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5-6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, або відшкодувати вартість того, що одержала. Згідно зі статтею 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін.

Outcome: approved