Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач 07.10.2014р. звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] 18.11.2014р. подала зустрічну позовну заяву про визнання недійсними рамкової угоди №1296 від 08.09.2008р., договору про надання траншу №13.6396/1296 від 08.09.2008р. та договору іпотеки від 08.09.2008р. Ухвалою суду від 12.12.2014р. зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним. Позивач за первісним позовом свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 08.09.2008р. між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено рамкову угоду 1296, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування [PERSON] на підставі договору про надання траншу 13.6396/1296 від 08.09.2008р., згідно якого відповідач [PERSON] отримала 18000доларів США, з процентною ставкою 16,00% річних, на строк 72місяці. На даний час у [PERSON] існує борг за кредитним договором у розмірі 110721,49грн., що складається з: 54676,12грн.- капітал, 5359,08грн.- відсотки, 4304,02грн.- відсотки за неправомірне користування кредитом, 46382,27грн.- пеня. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором відповідачкою [PERSON], між ПАТ «ПроКредит Банк» і відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №1296-ДП1 від 08.09.2008р. Відповідно до п.2.1 даного договору поручитель поручився перед кредитором за виконання усіх зобов»язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Позивачем було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. Тому просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у сумі 110721,49грн. та судові витрати. Позивачка [PERSON] за зустрічним позовом заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право,серед іншого, на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника(виконавця, продавця). Вважає, що норми даного Закону та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, при укладенні правочину не були дотримані. Тому її права, як позичальника та споживача при укладенні оспорюваного правочину були порушеними, оскільки не було попереджено про можливі ризики під час виконання зобов»язань в іноземній валюті. Таким чином, є усі підстави для визнання рамкової угоди №1296 від 08.09.2008р. та договору про надання траншу №13.6396/1296 від 08.09.2008р. недійсними, а також недійсність основного зобов»язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено ЦК України, тому і договір іпотеки від 08.09.2008р. укладений між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] слід визнати також недійсним. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні свій позов підтримала і просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала і просила відмовити у його задоволенні. Представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні первісний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні; зустрічний позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON],який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 08.09.2008р. між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено рамкову угоду №1296, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування [PERSON] на підставі договору про надання траншу №13.6396/1296 від 08.09.2008р., згідно якого відповідач [PERSON] отримала 18000доларів США, з процентною ставкою 16,00% річних, на строк 72місяці.(а.с.4-9). Станом на 14.08.2014р. у [PERSON] існує борг за даним договором у розмірі 110721,49грн., що складається з: 54676,12грн.- капітал, 5359,08грн.- відсотки, 4304,02грн.- відсотки за неправомірне користування кредитом, 46382,27грн.- пеня. (а.с. 10-11). Для забезпечення виконання даного зобов`язання 08.09.2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 1296-ДП1, згідно якого останній зобов'язався перед ПАТ «ПроКредит Банк» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язання за вище зазначеним кредитним договором (а.с. 15-17). В порушення умов договору відповідачі неналежно виконували взяті на себе зобов'язання. У відповідності з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися в повному обсязі та в установлені строки, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитовець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову [PERSON], суд вважає, що вимоги останньої є безпідставними, оскільки як вбачається з пункту 2 договору про надання траншу №13.6396/1296 від 08.09.2008р., цільове призначення кредиту- задоволення особистих неспоживчих потреб. Відповідно, норми Закону України «Про захист прав споживачів» на правовідносини між позивачем та відповідачем не поширюються. Крім того, згідно гарантій та підтвердження, які містяться у договорі про надання траншу, перед підписанням зазначеного договору [PERSON] належно і у доступній формі ознайомилася з усіма умовами договору, рамкової угоди, тарифами кредитора. Кредитор надав їй у письмовій формі та у повному обсязі, передбачену чинним законодавством інформацію щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту. Тому в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] про визнання недійсними рамкової угоди №1296 від 08.09.2008р., договору про надання траншу №13.6396/1296 від 08.09.2008р. та договору іпотеки від 08.09.2008р. слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути солідарно на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1107,23грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 554, 589, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed