Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

ПАТ «Український інноваційний банк» до МВС України в особі Дрогобицького МВ ГУ МВСУ, ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод», третя особа ВДВС Дрогобицького МРУЮ про часткове скасування арешту. Свій позов мотивує тим, що 14.02.2008 року між АТ «Український інноваційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «УКРІНБАНК») та ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» було укладено кредитний договір № 80029 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 000 000, 00 грн. З метою виконання зобов'язань по даному Кредитному договорі було укладено іпотечний договір від 14.02.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 125 та договір застави обладнання від 14 серпня 2008 року. 15.01.2010 року Господарським судом Львівської області видано наказ про стягнення з ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод 1 813 962, 08 грн. на користь Банку на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 21.12.2009 року по справі № №20/40. За позовом ПАТ «УКРІНБАНК» до ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» про стягнення 1993999,04грн. заборгованості по кредитному договорі № 80029 від 14.02.2008 року. Однак, в процесі виконавчого провадження Позивачу стало відомо, про те, що 11.10.2010року Слідчим управлінням ГУ МВС України у Львівській області винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» внаслідок чого, порушено законом право заявнику одержати задоволення за рахунок предмета застави шляхом його продажу будь-якій третій особі на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Позивач звертався до МВС України в особі Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у провадженні якого перебуває дана кримінальна справа, про зняття відповідних арештів, але Дрогобицьким МВ УМВСУ у Львівській області було відмовлено, через те, що кримінальна справа зупинена. Вказані арешти позбавляють можливості заставодержателя продати заставне майно з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду. В судовому засіданні представник позивача Копанський М.Л., позов підтримав повністю посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» Петрик Н.М. проти позову заперечила, пояснила суду про те, що у випадку зняття арешту з майна підприємство зупинить свою роботу. Представник відповідача МВС України в особі Дрогобицького МВ ГУ МВСУ Греділь А.С, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Представник третьої особа ВДВС Дрогобицького МРУЮ Матіїшин А.Я, у судове засідання з'явився покладався на думку суду, пояснив що у ВДВС Дрогобицького МРУЮ перебувають на виконанні ряд виконавчих документів у тому числі і ПАТ «Укрінбанк» про стягнення коштів з ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод», однак виконати їх неможливо, через те, що накладено арешт. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 жовтня 2010 року слідчим управлінням ГУМВС України у Львівській області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно по кримінальній справі № 115-2238. 14.02.2008 року між АТ «Український інноваційний банк» та ВАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» було укладено кредитний договір № 80029, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 000 000, 00 грн. (два мільйони гривень 00 копійок). З метою виконання зобов'язань по даному Кредитному договорі було укладено іпотечний договір від 14.02.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 125 та договір застави обладнання від 14 серпня 2008 року. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одночасно статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що «Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження». Таким чином, за наявності іпотечного договору та договору застави, укладеного з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель (заставодержатель), в даному випадку ПАТ «Український інноваційний банк», має переважне право перед іншими кредиторами звернути стягнення на передане в іпотеку майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення іпотечного майна з-під арешту, оскільки такий арешт унеможливлює задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок іпотечного майна, чим порушені права позивача та вищевказані норми законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Outcome: approved