Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 11251220000 від 13 листопада 2007 року. Свій позов мотивувало тим, що 13 листопада 2007 року між відповідачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» (згодом перейменоване на ПАТ «Укрсиббанк») був укладений вказаний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 68 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 12,9 %. Надалі сторони договору уклали Додаткові угоди №1 від 13 січня 2009 року та №2 від 20 травня 2011 року до нього. Відповідно до них банк надав позичальнику кредит в загальному розмірі 951 788,32 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит в повному обсязі не пізніше 12 листопада 2037 року та сплачувати проценти в розмірі 12,9 % річних з 20 травня 2011 року, а з 20 травня 2012 року в розмірі 14,9% річних. Відповідач зобов'язався погашати кредит (тіло та проценти) згідно узгодженого графіка не пізніше 25 числа кожного місяця. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 13 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №157596, до якого 20 травня 2011 року Додатковою угодою №1 внесені зміни. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, а тому станом на 08 вересня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 514 877,25 грн., з яких: 435 487,84 грн. - заборгованість за кредитом, 72668,90 грн. - заборгованість по процентам, 1430,10 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5290,41 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Позичальник та поручитель повідомлялися про виконання своїх зобов'язань, однак вимоги залишаються невиконані. За таких обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 549, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (згодом перейменоване на ПАТ «Укрсиббанк») та відповідачем [PERSON]. був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11251220000. Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит (грошові кошти) в сумі 68000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування. Позичальник зобов'язався повернути кредит у повному розмірі в терміни та в розмірах, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але не пізніше 12 листопада 2037 року. Відповідно до п.1.3.1 договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів з дати видачі кредиту процентна ставка встановлена в розмірі 12,9% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць застосовується розмір процентної ставки, який діяв в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної п. 1.3.1 договору. Кредит надано на споживчі цілі (придбання квартири). За порушення позичальником термів погашення будь-яких грошових зобов'язань, банк має право вимагати сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу у гривні або гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті (п.4.1 договору). Відповідно до п. 6.1 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів за умови попереднього направлення позичальнику повідомлення-вимоги та його невиконання останнім (а. с. 10-15). Додатковою угодою №1 від 13 січня 2009 року до кредитного договору від 13 листопада 2007 року, укладеною між сторонами, останні домовились про перенесення щомісячних строків виконання зобов'язань позичальником зі сплати платежів (процентів та тіла кредиту) та змінили раніше узгоджений графік здійснення погашення кредиту (а. с. 24-32). Додатковою угодою №2 від 20 травня 2011 року до кредитного договору від 13 листопада 2007 року, укладеною між сторонами, останні домовились про збільшення розміру надаваного кредиту в користування позичальнику у зміненому виді валютування до розміру 951 788,32 грн. та встановили процентну ставку в розмірі 12,9 % річних з 20 травня 2011 року, а з 20 травня 2012 року в розмірі 14,9 % річних (а.с.33-42). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 13 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №157596, відповідно до якого поручитель брала на себе зобов'язання солідарно відповідати за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. До даного договору поруки Додатковою угодою №1 від 20травня 2011 року також вносились зміни у зв'язку зі зміною умов кредитного договору, зокрема щодо збільшення розміру надання кредитних коштів та збільшення процентної ставки за його користування (а.с. 45). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник свої зобов'язання належними чином не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 08 вересня 2014 року виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку, становить 514 877,25 грн. з яких: 435487,84 грн. - заборгованість за кредитом, 72668,90 грн. - заборгованість по процентам, 1430,10 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5290,41 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів. Відповідачам, зважаючи на виникнення заборгованості, 31.07.2014 року на їх адреси надсилались відповідні листи-вимоги вих. №14936 та №14937, які залишились без задоволення (а.с. 52-55). Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, встановлений факт порушення договірних зобов'язання, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений і становить в цілому 514 877,25 грн., в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку. Щодо стягнення встановленої суми заборгованості солідарно з поручителем, то суд враховує його зобов'язання відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Суд звертає увагу, що договір поруки №157596 від 13 листопада 2007 року містить положення про дію договору до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п.3.1.), що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Однак, враховуючи, що позивач скористався своїм договірним правом на дострокове повернення кредиту, відповідно пред'явив вимогу позичальнику та своєчасно пред'явив вимогу до поручителя, тим самим, у суду відсутні підстави вважати договір поруки припиненим відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, а з врахуванням надання поручителем згоди на збільшення його обсягу відповідальності за кредитним зобов'язаннями боржника (збільшення процентної ставки за користування кредитом, надання додаткового кредиту траншем) шляхом підписання додаткової угоди №1 до договору поруки від 20 травня 2011 року - відповідно не вбачається підстав вважати поруку припинено за ч. 1 ст. 559 ЦК України. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved