Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач 09.11.2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 27.01.2012 року заповіт, яким вказаний житловий будинок заповіла своїй дочці, [PERSON] . Позивач до дня смерті матері проживала та була зареєстрованою разом з нею у буд. [ADDRESS] , а тому вважається такою, що прийняла спадщину, однак не в змозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначили що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Згідно ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст.1234-1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною фізичною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.12.1976 року; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.05.2007 року; копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.12.2010 року; копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.08.1977 року; копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2020 року; копію заповіту [PERSON] , посвідченого 27.01.2020 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З. за № 56; копію технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , який виготовлений 12.12.2017 року; постанову приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Віблого Л.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2020 року; заяви відповідача та третіх особі, про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання ними обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ними позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набула право власності на спадкове майно; те, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем, що свідчить про прийняття нею спадщини; те, що позивач являється спадкоємцем ' за заповітом, яка прийняла спадщину та претендує на спадкове майно; відсутність спадкоємців, які б мали б право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач та треті особи визнали позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved