Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

ПАТ «Українська пожежно страхова компанія» (надалі Позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення коштів в сумі 2 087 грн. 59 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2013 року між [PERSON] та Філією Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №40179 (надалі договір), за яким відповідачу було видано кредит в сумі 2 000 грн. Згодом, 01 серпня 2014 року між ПАТ «Українська пожежно страхова компанія» та Філією Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір добровільного страхування кредитів №055/02. Станом на 18 листопада 2014 року Позичальник не виконувала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2 087 грн. 59 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, за письмовою заявою, що надійшла до суду просить розглянути справу за відсутності представника позивача. В судове засідання відповідач не зявилася, в письмовій заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615, 617, 625, 1054 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 27, 29 Закону України « Про страхування» визначають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страховик або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. В силу ст.ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 982 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 991 ЦК України визначені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі,грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Судом встановлено, що 18.06.2013 року між [PERSON] та Філією Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №40179 (надалі договір), за яким відповідачу було видано кредит в сумі 2 000 грн. Згодом, 01 серпня 2014 року між ПАТ «Українська пожежно страхова компанія» та Філією Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір добровільного страхування кредитів №055/02. Станом на 18 листопада 2014 року Позичальник не виконувала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2 087 грн. 59 коп. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню, саме в сумі 2 087 грн. 59 коп., оскільки суд виходить із того, що вважає, що позивачем доведено фактичний розмір недоплаченого відповідачем страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати суд відносить на відповідача. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved