Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 18.07.2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість в сумі 10336 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 779 грн. 49 коп. заборгованість за кредитом; 5888 грн. 35 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 468 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова). За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18.07.2012 року в сумі 10336 грн. 23 коп., а також понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи присутньою в судовому засіданні у режимі відеоконференції позов підтримала та просила його задоволити, в подальшому просила справу слухати в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується власноруч написаною розпискою про явку в судове засідання; будучи присутньою в попередньому судовому засіданні дала суду пояснення, згідно яких позовні вимоги вона не визнає, оскільки нею не укладався кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і гроші фактично вона від банку не отримувала, має намір звертатися до суду з позовом про визнання даного кредитного договору недійсним; будь яких доказів на підтвердження даних обставин суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 18.07.2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується відповідною копією кредитного договору (а.с.7 - 34). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ч.2 статті 1054 та ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 31.10.2015 року має заборгованість в сумі 10336 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 779 грн. 49 коп. заборгованість за кредитом; 5888 грн. 35 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 468 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 5 ). Підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобовязань за кредитним договором від 18.07.2012 року судом не встановлено. Оскільки відповідачем не дотримано умов кредитного договору, тому право позивача невиконанням зобовязання порушено і підлягає судовому захисту. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий з бір в розмірі 1218 грн. 00 коп. Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved