Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 25.11.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач в свою чергу зобов'язання не виконував, оскільки своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням умов договору у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.16. становить 12500,11 грн., яка складається з: яка складається з: 767,35 грн. - заборгованість за кредитом, 8099,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 583,34 грн. - штраф (процентна складова). Просили стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12500,11 грн. за кредитним договором № б/н від 25.11.2008 року; судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Додатково пояснив, що [PERSON] кредитний договір з ПАТ «Приватбанк» не укладав, оскільки заперечує, що підпис в заяві та довідці про умови кредитування належить йому. В зв'язку з скрутним матеріальним становищем відповідач від проведення судової почеркознавчої експертизи відмовляється. Крім того, вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках та річний строк до вимог про стягнення пені, штрафу, неустойки, оскільки вважає, що початок перебігу строку позовної давності слід вважати 17.04.2009 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.91). В матеріалах справи від нього міститься заява, в якій зазначає, що просить розгляд справи провести без представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.93); одночасно додають до справи додаткові докази, які просять дослідити для повного та всебічного розгляду справи (а.с.94-119). Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.ст. 11, 509 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір на відкриття та обслуговування кредитної картки з кредитним лімітом 500,00 грн., з базовою процентною ставкою по кредиту у розмірі 2,5 % на місяць (а.с.6). Підписання вказаного договору підтверджується заявою [PERSON] разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що є умовами договору на відкриття та обслуговування кредитної картки, та з якими відповідач був ознайомлений і погодився (а.с.7-12). Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць. Крім того, даний пункт передбачає обов'язок боржника погасити кредит в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Строк дії платіжної картки визначений п.п. 3.1.1 Правил та вказаний на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до п. 3.1.3 Правил, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку. Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. 25.11.2008 року відповідач підписав заяву згідно з якою вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банківською установою договір про надання банківських послуг. Стороною відповідача на спростування даних обставин жодних доказів не надано. Відповідачем умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконувались, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 12500,11 грн., яка складається з: 767,35 грн. - заборгованість за кредитом, 8099,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 583,34 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України, передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). В своїй постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України, рішення якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Представник відповідача в своїх поясненнях зазначає, що [PERSON] кредитний договір з банківською установою не укладав, жодних кредитних коштів не отримував, але від проведення судової почеркознавчої експертизи відмовився, тому суд не приймає дані заперечення до уваги, оскільки вони не спростовані належними та допустимими доказами. Оглянувши в судовому засіданні оригінали анкети-заяви [PERSON] від 25.11.08. про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», оригінали довідки про умови кредитування та виписку по особовому рахунку вбачається, що відповідач особисто уклав кредитний договір з позивачем та погодився на всі зазначені ними умови. Як зазначено у договорі п. 9.12, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; і якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, а оскільки відповідач з заявою про припинення дії договору не звертався, тому строк його дії постійно продовжується. Крім того, з наданого банком розрахунку вбачається, що датою сплати останнього щомісячного платежу відповідачем є 16 серпня 2013 року (а.с.5). ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом 24 травня 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності та в межах встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання, а тому говорити про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строків позовної давності, у суду підстав немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, зокрема, сума заборгованості за кредитом у розмірі 767,35 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8099,42 грн. підлягають стягненню в повному обсязі. Що стосується стягнення 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією, то суд приходить до висновку, що дана сума стягнення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до умов кредитного договору № б/н, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] 25 листопада 2008 року, у разі порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією фактично є штрафом за прострочення сплати щомісячних платежів, а тому вбачається, що позивачем за одне й те саме порушення двічі нарахований штраф: в сумі 2800 грн. та в сумі 833,34 грн. (250,00 грн. - штраф (фіксована частина) + 583,34 грн. - штраф (процентна складова = 833,34 грн.) Отже, беручи до уваги, що особа не може бути двічі притягнута до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та враховуючи, що відповідач з травня 2009 року по квітень 2016 року взагалі не сплачував заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що з відповідача на користь банківської установи слід стягнути лише один вид визначеного позивачем штрафу, у межах річного строку позовної давності. У зв'язку з частковим задоволенням позову потрібно стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1074,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial