Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 08 травня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначає, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Також позивач вказує, що свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 19 вересня 2018 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 12367,45 грн., з яких: 6318,56 грн. відсотки за користування кредитом; 9241,33 грн. пеня, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 565,12 грн. штраф (процентна складова). Добровільно відповідач погашати заборгованість за вищевказаним кредитним договором відмовляється, в звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу. Представник позивача попередньо до позову додав письмове клопотання про розгляд прави без його участі, в якому також зазначив, що у випадку неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] також попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та просить врахувати при ухвалені рішення сплачені ним кошти. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 08 травня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua та копії яких долучені до позову складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 8). Згідно вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, підписавши анкету-заяву на отримання кредитної картки відповідач [PERSON] фактично прийняв усі умови за даним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. «Умов та\~правил надання\~банківських послуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. «Умов та\~правил надання\~банківських послуг» у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 1.1.2.7. «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та\~правил надання\~банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, в звязку з чим станом на 19 вересня 2018 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 12367,45 грн., з яких: 6318,56 грн. відсотки за користування кредитом; 9241,33 грн. пеня, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 565,12 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с. 5-7). В ході судового розгляду справи відповідачем було погашено частину кредитної заборгованості на суму 1060 (одна тисяча шістдесят) грн. 00 коп., що підтверджується ксерокопіями наданих квитанцій. Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Однак, при стягненні заявленої позивачем суми заборгованості, суд вважає необхідним врахувати часткову її сплату відповідачем в ході розгляду справи і визначити заборгованість, яка підлягає до стягнення, в розмірі 11\~307 (одинадцять тисяч триста сім) грн. 45 коп. (12 367,45-1 060=11 307,45). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № PROM1BQUU2 від 21.09.2018 року сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 1\~762 грн. 00 коп. (а.с. 1), тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у рахунок повернення сплаченого ним судового збору за подачу даного позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial