Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулось до суду з уточненим позовом до [PERSON], третьої особи: ТОВ «Фінансова компанія «Про-фінанс», в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованість за невиконання договірних зобовязань у розмірі 9638,10 грн. Позивач посилається на те, що 04.01.2014 року ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] уклали договір № 120337021 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Рекордер Cakewalk V-Studio VS100. Згідно п.1.1 Договору Клієнт (Відповідач) бере участь в системі LeaselIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaselIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaselIT, а оператор LeaselIT (Позивач), зобовязується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaselIT. Відповідно до п.1.2 Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselIT, які є невідємною частиною цього Договору. Відповідачем було обрано Пакет LeaselIT Шістка+. Відповідач мав сплатити вартість переданого обладнання в сумі 7888,23 грн., 6 платежів по 1314,71 грн. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобовязання щодо надання обладнання Відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобовязань за Договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 Договору. Відповідач сплатив лише 5390,32 грн., з яких на підставі ст. 534 ЦК України та п.6.8 Правил зараховано: 197,21 грн. на погашення боргу за прострочення щомісячних платежів, 5193,11 грн. на погашення місячних орендних платежів. Несплаченими залишилися 2 місячних платежі - за липень 2014 року та за серпень 2014 року, загальна сума несплачених місячних платежів складає 2695,12 грн. Заборгованість Відповідача складає 9638,10 грн., яка складається з компенсації вартості наданого обладнання - 2695,12 грн., компенсації понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання - 66,98 грн., суми сукупного індексу інфляції - 1868,98 грн., 3% річних від простроченої суми - 177,02 грн., неустойки за прострочення щомісячних платежів - 4800 грн. Позивач, Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій», надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та письмові пояснення, зменшив позовні вимоги, просив їх задовольнити. В поясненнях зазначив, що відповідачем не в повному обсязі виконані зобовязання, не проведені останні два платежі на суму 2695,12 грн. В звязку з порушенням зобовязань нарахована пеня, також відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати та 3% річних. Вони погодились зменшити розмір неустойки до 4800 грн., тому загальна сума заборгованості склала 9638,10 грн. Також зазначили, що посилання відповідача про повний розрахунок за зобовязаннями вони не беруть до уваги, оскільки останнім надана квитанція про сплату 1380 грн. на рахунок ТОВ «Про-фінанс», з якою у них відсутні будь-які договірні відносини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляє адвокат [PERSON] Представник відповідача - адвокат [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав в повному обсязі, поясняв, що відповідачем виконані зобовязання в повному обсязі, всі платежі перераховані, в звязку з чим заперечував проти нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних. До того ж наполягав, що інфляційних витрат та 3% річних не були оговорені договором. Представник третьої особи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Про-фінанс», в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Між Публічним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій», та відповідачем [PERSON] 04.01.2014 року було укладено договір № 120337021 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Рекордер Cakewalk V-Studio VS100. Згідно п.1.1 Договору Клієнт (Відповідач) бере участь в системі LeaselIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaselIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaselIT, а оператор LeaselIT (Позивач), зобовязується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaselIT. Відповідно до п.1.2 Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselIT, які є невідємною частиною цього Договору. Відповідачем було обрано Пакет LeaselIT Шістка+, тобто відповідач мав сплатити 7888,23 грн. - 6 платежів по 1314,71 грн. Згідно з ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконав, тому у нього перед позивачем станом на 01.11.2016 року існує заборгованість, яка складається з компенсації вартості наданого обладнання - 2695,12 грн., компенсації понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання - 66,98 грн., суми сукупного індексу інфляції - 1868,98 грн., 3% річних від простроченої суми - 177,02 грн., неустойки за прострочення щомісячних платежів, що підтверджується розрахунками заборгованості при зменшенні позовних вимог. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Посилання представника відповідача щодо незаконної вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, тому що дане не вказане в договорі, суд не бере до уваги і керується загальними нормами чинного законодавства. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 4800,00 грн. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд враховує, що заборгованість за зобовязаннями складає 2695,12 грн., тобто несплачені два останніх платежі, тому вважає необхідним зменшити неустойку до розміру залишку за зобовязаннями, тобто до 2695,12 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягненню з відповідача заборгованість на загальну суму 7503,22 грн. При подачі позовної заяви до суду судовий збір не сплачений. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення рішення по справі. Позовна заява подана до суду 01.11.2016 року. Згідно Закону України «Про судовий збір» з 01.09.2016 року по 31.12.2016 року за подачу до суду позовної заяви майнового характеру сплачувався судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Враховуючи, що відповідач винний у виникненні заборгованості за договором, суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial