Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Надра» (далі Банк) у грудні 2014 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 16.07.2008 року між Банком та [PERSON] і [PERSON] укладено договір «Автопакет» №842686-А/211 відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у сумі 46560 гривень на строк до 15.07.2013 року зі сплатою 20,6 % річних за користування кредитом, за умови щомісячного погашення заборгованості шляхом внесення мінімального платежу. [PERSON] виступила в якості поручителя перед Банком за зобов'язаннями [PERSON]. Однак [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.10.2013 року має заборгованість у сумі 53173,62 гривні, з яких 39529,37 гривень заборгованість за кредитом, 7693,98 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 5137,12 гривень пеня за прострочення сплати кредиту, 954,09 пеня за прострочення сплати процентів, 399,06 сума індексації за прострочення платежів. Вказану суму заборгованості Банк просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь. У судове засідання представник позивача Першин О.О. надав письмову заяву у якій повністю підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, зазначивши, що будь-яких домовленостей щодо позасудового вирішення цього спору із відповідачами не досягнуто. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Не заперечував, що у 2008 році взяв кредит в банку «Надра» на придбання автомобіля ЗАЗ-Lanos, однак на погашення вказаного кредиту вже сплатив банку більш ніж 43 000 гривень, а крім того передав банку вказаний автомобіль. За таких обставин вважав, що повністю розрахувався за отриманий кредит. Крім того, на тривалий час він передавав автомобіль у користування іншому чоловіку, якого йому порекомендувала працівник банку. Вказаний чоловік обіцяв погашати за нього кредит, однак так цього і не зробив, після чого він забрав свій автомобіль та став сам погашати кредит. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд оголосивши заяви представника позивача, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 16 липня 2008 року між АТ КБ «Надра» та [PERSON], як позичальником і [PERSON], як поручителем укладено Договір «Автопакет» №842686-А/211, відповідно до умов якого (а.с. 4-6) Банк до 15.07.2013 року надає [PERSON] кредит у сумі 46560 гривень на придбання автотранспортного засобу - автомобіля ЗАЗ TF699P Lanos реєстраційний номер [NUMBER], за умови сплати процентів за користування кредитом у розмірі 20,6% річних. Договором передбачено, що погашення заборгованості за кредитом та процентами повинно відбуватися щомісяця до 18 числа, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у розмірі 1266 гривень. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімального платежу він сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. [PERSON] зобов'язалася відповідати перед Банком за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань, що виникають з цього договору у повному обсязі солідарно із позичальником. 19 серпня 2010 року між Банком та [PERSON] і [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору «Автопакет» №842686-А/211 від 16.07.2008 року, яким передбачена відстрочка з вересня 2010 року по лютий 2011 року сплати частини мінімально необхідного платежу (а.с. 11-16). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-9) станом на 24.10.2013 року розмір заборгованості [PERSON] за договором від 16.07.2008 року становить 53713,62 гривень, яка складається із, - заборгованість за кредитом 39529,37 гривень; заборгованість за процентами 7693,98 гривень; пеня за прострочення виплати кредиту 5137,12 гривень; пеня за прострочення сплати процентів 954,09 гривень; сума індексації 399,06 гривень. При здійсненні вказаного розрахунку Банком враховано, що за період з 19.08.2008 року по 21.08.2013 року [PERSON] сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом та процентами 43868,45 гривень. У листопаді 2013 року Банк звернувся до [PERSON] та [PERSON] із письмовою вимогою від 15.11.2013 року про повне погашення заборгованості у сумі 53713,62 гривень, яка виникла за договором від 16.07.2008 року (а.с. 10). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ст. 553 ЦК України, - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України, - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставини суд приходить до висновку, що між Банком та [PERSON] 16.07.2008 року укладено кредитний договір, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані, а отже нарахована банком заборгованість за договором від 16.07.2008 року у сумі 53713,62 гривень, яка складається із, - заборгованість за кредитом 39529,37 гривень; заборгованість за процентами 7693,98 гривень; пеня за прострочення виплати кредиту 5137,12 гривень; пеня за прострочення сплати процентів 954,09 гривень; сума індексації 399,06 гривень, підлягає стягненню з солідарно з [PERSON], як позичальника та [PERSON], як поручителя на користь Банку. Доводи [PERSON] про те, що він повністю розрахувався із Банком не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. При цьому суд враховує, що всі платежі зроблені [PERSON] на погашення кредиту та процентів враховані банком при розрахунку заборгованості. Щодо передачі [PERSON] Банку 28.03.2014 року автомобіля ЗАЗ TF699P Lanos реєстраційний номер [NUMBER], то необхідно зазначити, що згідно Акту приймання-передачі (а.с. 71-72) автомобіль передається [PERSON] Банку на відповідальне зберігання, а не переходить у власність Банку. На теперішній час [PERSON] залишається власником вказаного автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 31). За таких обставин суд на даний час не може врахувати вартість автомобіля визначену оцінювачем у 36200 гривень (а.с. 63) для погашення заборгованості за договором від 16.07.2008 року. Посилання [PERSON] на те, що він передавав свій автомобіль у користування іншій особі, не впливають на висновки суду, оскільки користування автомобілем іншими особами за згодою власника не звільняє [PERSON] від зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 553-554, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved