Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON], вказавши, що 15.01.2009 року відповідач отримав кредит в розмірі 29000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості. Станом на 14.06.2015 року відповідач має заборгованість у 18220,60 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9379,4 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6930,7 гривень, 566,66 заборгованості за пенею та комісією, штрафу в сумі 1343,84 гривень. По суті заявлених вимог позивач просить стягнути з відповідача 18220,60 гривень заборгованості за кредитним договором від 15.01.2009 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Ухвалою суду від 11.08.2016 року явку представника позивача в судове засідання для надання пояснень в світлі заявлених відповідачем заперечень було визнано обовязковою, однак, отримавши копію ухвали суду 16.08.2016 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення кореспонденції (а.с. 41), позивач представника в судове засідання не направив ані 08.09.2016 року, ані 20.09.2016 року. Відповідач в судовому засіданні 11.08.2016 року проти позову заперечувала, вказуючи, що не згодна з сумою заборгованості в частині усіх її складових. Також зазначала, що кредитний ліміт на отриманій нею картці ніколи не становив 29000 гривень, як зазначено позивачем, а максимум досягав у 12000 гривень. Також відповідачка вказувала на те, що вона не згодна з розміром тіла кредиту, бо нею не отримувались кошти в тих сумах, які зазначені у розрахунку. Крім того відповідач наполягала на тому, що позивачем в односторонньому порядку підвищувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами, на що вона своєї згоди не давала. З тих самих підстав відповідач заперечувала розмір неустойки. В судове засідання 20.09.2016 року відповідач надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, вказавши, що просить у позові відмовити через його недоведеність на вищевказаних підставах, доповнивши останні також і тим, що позивачем суду не наданий укладений договір у повному обсягу, а також і тим, що Умови та Правила надання банківських послуг, які є частиною договору нею не підписувались та для ознайомлення їй не надавались. При вивченні письмових доказів судом встановлено таке. 15.01.2009 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. З Умов та правил надання банківських послуг, дата фактичного затвердження яких ЗАТ «КБ «ПриватБанк» невідома, вбачається, що договір про надання банківських послуг складається з заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Натомість позивачем до позовної заяви додано лише копію заяви та Умов та Правил надання банківських послуг, щодо яких відповідачем висловлені вищевикладені заперечення, які позивачем не спростовані. Памятка клієнта та Тарифи не надані, тобто договір наданий позивачем не в повному обсягу, що позбавило суд можливості повністю та безумовно встановити умови, на яких він був укладений між сторонами. При цьому суд враховує те, що відповідно до заяви [PERSON], яка є фактично єдиним документом, за яким суд намагався встановити дійсні умови укладеного між сторонами договору, вказано, що кредитний ліміт по картці встановлений в розмірі 0 гривень, а базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору становить 2,5 % в місяць з розрахунку 360 днів у році, отже річна ставка повинна була становити 30% річних, а не 36 % як зазначено в позовній заяві. Строк дії картки визначений до листопаду 2012 року, що співпадає зі строком дії кредитного ліміту. При цьому відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-11) вбачається, що наданий такий розрахунок за період лише з 19.06.2009 року, а не з 15.01.2009 року, коли був укладений договір, а процентна ставка в період до вересня 2014 року становила 30%, в період з вересня 2014 року по березень 2015 року включно 34,8%, а з березня 2015 року 43,2%. Станом на 14.06.2016 року в розрахунку визначено розмір сальдо поточної заборгованості за кредитом у 9127,65 гривень, між тим як позивач просить стягнути з відповідача тіло кредиту у сумі 9379,40 гривень, тобто суму, яка не підтверджена розрахунком та з якою не погодився відповідач. При вирішенні справи суд виходить з наступного Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 60 ч. 1 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ч. 1 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Як вказує ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вказує ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки кредитний договір повинен укладатися між сторонами у письмовій формі, то договір між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] також повинен був бути укладений в письмовій формі. При цьому строк договору та ціна договору є істотними умовами такого договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір про надання банківських послуг складається з заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів. Натомість суду позивачем не надано памятку клієнта та тарифи, які є складовими частинами укладеного між сторонами договору, що позбавило суд можливості з'ясувати розмір відсотків, комісії, неустойки, тощо, які не визначені іншими документами, що складають у своїй сукупності укладений договір та були надані суду. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, сформульованої у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-16цс15, яка у відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, не можна вважати документ, який має бути складовою частиною укладеного між сторонами договору відповідно до ст. 207 ЦК України, складовою частиною фактично укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такий документ не містить підпису позичальника, а також якщо не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей документ розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. При цьому відповідач не підтвердив, що договір між ним та банком укладався саме на умовах, визначених у доданих до позовної заяви Умовах та правилах надання банківських послуг, а позивачем у свою чергу підтвердження того, що на час укладення договору між сторонами Умови та правила діяли саме у такій редакції, не надано, як не надано і доказів на підтвердження того, що відповідач при укладенні договору ознайомився саме з цими Умовами та Правилами. За таких обставин, виходячи з презумпції обовязковості доведення обставин, на які посилається, саме стороною, яка стверджує про такі обставини, суд вважає, що за умови ненадання позивачем усіх документів, які виключно у своїй сукупності складають договір про надання банківських послуг, укладений з [PERSON], а також сумнівності розрахунку заборгованості законних підстав для задоволення заявлених вимог немає, тож у позові належить відмовити з підстав його недоведеності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed