Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В позові послався на те, що [PERSON] 25 січня 2018 року спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді проникаючого склерального поранення правого ока. Внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфософського з 25 січня по 07 лютого 2018 року протягом 13 ліжко-днів. Згідно довідки, наданої Полтавською обласною клінічною лікарнею імені М.В.Скліфософського, вартість лікування потерпілого склала 7034 грн. 11 коп. Тому просив стягнути з [PERSON], а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди, - з [PERSON] на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 7034 грн. 11 коп. Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідачі з клопотаннями про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався, відзиву або заперечень проти позову не подавали. З клопотаннями сторони суду не звертались. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Полтави перебувала справа №552/2268/18 за кримінальним провадженням №12018170020000225 від 25 січня 2018 року відносно [PERSON], [INFO], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. [PERSON] обвинувачувався в тому, що 25 січня 2018 року близько 12 год. 10 хв., перебуваючи на уроці інформатики в лабораторії комп'ютерної техніки (комп'ютерна майстерня №2) в будівлі навчального корпусу ДНЗ «Полтавський політехнічний ліцей» м. Полтава, пров. Заячий, 1 разом із [PERSON], [INFO], який сидів поруч з ним, почав з останнім порушувати навчальну дисципліну, що виразилося у триманні один одного за руки, намаганні їх вивільнити. [PERSON], недбало ставлячись до настання від своїх дій суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди [PERSON], які повинен був та міг передбачити, оскільки в лівій руці тримав кулькову ручку, користуючись тим, що вивільнив ліву руку, несподівано почав махати нею перед обличчям останнього, при цьому влучив кульковою ручкою у праве око [PERSON], завдавши йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого склерального поранення правого ока з випадінням внутрішніх оболонок, гіфами, тотального гемофтальму; рваної рани, гематоми верхньої повіки з субкон'юнктивальним крововиливом правого ока, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я. Дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. До початку судового розгляду захисник Баленко Р.В. заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та застосування до неповнолітнього [PERSON] примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього до повноліття, строком до [INFO] року. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 14 травня 2018 року клопотання захисника задоволено, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та застосовано до нього примусові заходи виховного характеру вигляді: застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього строком до [INFO] року включно, заборони перебувати поза межами місця проживання за адресою: [ADDRESS] в період часу із 21.00 год. до 06.00 год. та заборони відвідувати розважальні заклади. Кримінальне провадження № 12018170020000225 від 25 січня 2018 року відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України закрито на підставі ч. 2 ст. 284, 285, 497 КПК України. Вказана ухвала суду набрала законної сили 14 червня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.82 ЦПУ України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідачі відзиву або заперечень на позов не подавали, доводи позивача, викладені ним в позовній заяві не спростовували. Враховуючи, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав, його звільнено лише від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, застосовано до нього примусові заходи виховного характеру, суд на підставі ч.6 ст.82 ЦПК України виходить з того, що мало місце заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості за вказаних вище обставин, та що такі дії вчинені [PERSON] Відповідно до довідки, наданої Полтавською обласною клінічною лікарнею імені М.В.Скліфософського за №04-03/1195 від 16 червня 2018 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні з 25 січня по 07 лютого 2018 року, що склало 13 ліжко-днів. Вартість лікування за цей період склала 6726 грн. 70 коп. без медикаментів, 307,40 грн. - вартість використаних медичним закладом медикаментів, загальна вартість лікування - 7034 грн. 11 коп. (а.с.5). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. На час заподіяння шкоди [PERSON] був неповнолітньою особою. Згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Але до початку розгляду справи по суті - [INFO] року [PERSON] досяг повноліття. Згідно ч.3 ст.1179 ЦК України обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Тому з досягненням [PERSON] [INFO] року повноліття, обов'язок [PERSON] відшкодувати завдану ним шкоду припинився. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину має бути відшкодовано [PERSON] З цих підстав позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача [PERSON] на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації необхідно стягнути 7034 грн. 11 коп. на відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: partial