Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач 06 жовтня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що нею був укладений шлюб з відповідачем. 12 жовтня 2004 року, шлюб був розірваний . Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу сторони разом не проживали, відповідач не займався вихованням сина, не цікавився його фізичним та моральним розвитком. На даний час [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2011 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2011 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він після розірвання шлюбу з позивачем, виділяв грошові кошти на утримання свого сина, відповідно до доходів, які отримував, купував йому речі, коли син вже підріс, особисто давав йому гроші, крім того в нього на утриманні ще одна дитини. Він офіційно працевлаштований та має постійний заробіток. Поряд з тим, дитина повністю здорова та не потребує додаткових витрат викликаних особливими обставинами. Тому вимоги про сплату аліментів за період з 03 жовтня 2011 року є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами. В зв'язку з цим просить суд присудити виплату аліментів в розмірі ? частки від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2014 року (дати звернення позивачки до суду) і до повноліття дитини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 12 жовтня 2004 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості(а. с.14). З довідки ТОВ «Інформаційне агентство « 112 Україна» вбачається, що [PERSON] працює на посаді дизайнера відділу оформлення дизайну, середньомісячна заробітна плата за останні шість місяців складає 7 894 гривень 60 копійок. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Заперечуючи проти позову, в частині розміру аліментів, відповідач пояснив, що в нього на утриманні знаходиться ще одна дитина, тому вважає, що аліменти на утримання однієї дитини, мають бути в розмірі ? частки від заробітку. Відносно стягнення аліментів за період з 03 жовтня 2011 року, відповідач категорично заперечував, адже оплачував літній табір, купував речі, перераховував кошти на утримання дитини по мірі можливого. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником позивача в судовому засіданні не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ухилявся від допомоги по утриманню дитини, а також, що його середньомісячний заробіток у ТОВ «Інформаційне агентство « 112 Україна» становить близько 20.000 грн., на який посилається позивач у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України). Оскільки, представником позивача в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, а також доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача в період з жовтня 2011 року, таким чином суд позбавлений можливості стягнути аліменти з 03 жовтня 2011 року, оскільки з позовом позивач звернулась лише 06 жовтня 2014 року (а.с.1). При визначенні розміру аліментів, суд враховує також той факт, що відповідач має на утриманні малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який також потребує матеріального забезпечення (а.с.19). Отже, з врахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial