Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 22 серпня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] кредитного договору № 276/АА-013.07.2 відповідачу [PERSON] надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 8 099 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком по 22 серпня 2012 року. Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 22 серпня 2007 року договору поруки із [PERSON]. Додатковою угодою від 09 жовтня 2008 року, укладеною між позивачем та [PERSON], збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами та встановлено її розмірі 14,5% річних. Відповідачі належним чином не виконують своїх зобов'язань і станом на 25.05.2015 року становить 22 498,69 доларів США, з яких: 6 715,0 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 146,75 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 11 243,19 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2 018,47 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення процентів, 1 164,43 доларів США - 3% річних на суму заборгованості по кредиту, 210,15 доларів США - 3% річних на суму заборгованості по процентам, які просив стягнуто солідарно з відповідачів. Представник відповідача заявлених вимог не визнала та просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки останній платіж по кредитному договору здійснений у жовтні 2008 року, 28 травня 2009 року та 16 червня 2009 року Банк звертався до [PERSON] з листами - претензіями, посилаючись на п.5.2. кредитного договору, вказував на право банку на дострокове розірвання договору та попереджав про звернення стягнення на предмет застави. 10 листопада 2009 року приватним нотаріусом на договорі застави було вчинено виконавчий напис № 857408 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 67898,77 гривень (що станом на 10.11.2009р. становило по курсу НБУ 8498 доларів США). Державним виконавцем 03.12.2009р. було відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого напису. Банком у [PERSON] було вилучено автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO Т13110, випуску 2007 року, д.н.з. [NUMBER], який був предметом застави. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 03 липня 2015 року, тобто за межами строку позовної давності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Встановлено, що між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] 22 серпня 2007 року укладено кредитний договір № 276/АА-013.07.2, за умовами якого відповідачу [PERSON] надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 8 099 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком по 22 серпня 2012 року. Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 22 серпня 2007 року договору поруки із [PERSON]. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором також 22серпня 2007 року було укладено договір застави транспортного засобу: автомобілю марки ЗАЗ DAEWOO Т13110, випуску 2007 року, колір сірий, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип - легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на праві власності. Додатковою угодою від 09 жовтня 2008 року, укладеною між позивачем та [PERSON], збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами та встановлено її розмірі 14,5% річних. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором позивачем здійснено нарахування заборгованості, яка станом на 25.05.2015 року становить 22 498,69 доларів США, з яких: 6 715,0 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 146,75 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 11 243,19 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2 018,47 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення процентів, 1 164,43 доларів США - 3% річних на суму заборгованості по кредиту, 210,15 доларів США - 3% річних на суму заборгованості по процентам Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). За змістом ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Пунктом 4.3. укладеного із [PERSON] договору поруки від 22.08.2007 року, встановлено, що порука припиняється з припиненням дії кредитного договору, а також у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України. Судом не встановлено, що до договору поруки укладались додаткові угоди стосовно строку дії та збільшення процентної ставки. Позивачем 28 травня 2009 року та 16 червня 2009 року [PERSON] направлялись листи - претензії з посиланням на п.5.2. кредитного договору щодо права банку на дострокове розірвання договору та попередження про звернення стягнення на предмет застави. 10 листопада 2009 року приватним нотаріусом на договорі застави було вчинено виконавчий напис №857408 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 67898,77 гривень (що станом на 10.11.2009р. становило по курсу НБУ 8498 доларів США). Державним виконавцем Петрюк О.В. 03.12.2009р. було відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого напису. У [PERSON] було вилучено предмет застави - автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO Т13110, випуску 2007 року, колір сірий, шасі (кузов,рама) [NUMBER], тип - легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]. До суду ПАТ «Родовіб Банк» звернувся 03.07.2005р. про стягнення кредитної заборгованості солідарно з боржника та поручителя. Згідно постанови ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.24 даної постанови, судам рекомендується при вирішенні таких спорів враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам стаття 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Кредитор не направляв вимогу до поручителя та протягом 6 місяців не пред'явив вимогу до поручителя з моменту настання строку виконання кредитного зобов'язання (22.08.2012 року). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що дія поруки припинилась, тому відсутні підстави для задоволення заявлених до поручителя вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.1, 3 ст. 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позичальник у 2007 та 2008 роках належним чином виконував умови кредитного договору, а в подальшому, тобто у жовтні 2008 року, припинив оплату чергових платежів, і кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом у липні 2015 року, надавши розрахунок заборгованості станом на 25.05.2015 року. Оскільки умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Зазначена правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 0611.2013 р. (справа № 6-116цс13) та від 19.11.2014 року (справа № 6-1609цс14). Стосовно заявлених вимог про стягнення 3% річних суд виходить з того, що така вимога мала бути заявлена також у межах строків позовної давності. Враховуючи те, що дія поруки припинена, вимога до поручителя заявлена після спливу строку позовної давності, а заявлена до основного боржника вимога за межами цих строків, оскільки право банку на пред'явлення такої вимоги виникло після здійснення права на дострокове стягнення всієї суми кредиту, тобто 10.11.2009 року. За вищенаведеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав застосування строків позовної давності. Враховуючи наведене, ст.ст. 252-258, 509, 510, 526, 553, 554, 559, 599, 610, 611, 625, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed