Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи - Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про звільнення майна з - під арешту, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03.03.2008 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №08/297-30 відповідно до п.1.1 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS] за межами населеного пункту, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлових будинку, господарських будівель і споруд. Дане обтяження зареєстровано 05.03.2008 року реєстраційний номер обтяження №6726735. Вказує, що через систематичне невиконання відповідачем умов кредитного договору банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначає, що на примусовому виконанні в Ужгородському районному відділу ДВС ГТУЮ знаходиться виконавчий напис посвідчений нотаріусом Вімертом В.І. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1000 га. кадастровий номер [NUMBER], цільове принесення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Однак фактично виконати зазначену постанову неможливо оскільки 14.12.2010 року Ужгородським районним відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (реєстраційний номер обтяження №10609372), якою було накладено арешт на нерухоме майно відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» що знаходиться в іпотеці позивача. Вважає, що накладений арешт на зазначене нерухоме майно, яке передане в іпотеку банку, порушує право останнього як іпотекодержателя на переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Під час розгляду справи представником позивача було подано уточнену позовну заяву, згідно якої просив суд звільнити з-під арешту земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за межами населеного пункту, накладеного Ужгородським районним відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 14 грудня 2010 року в рамках виконавчого провадження №23248437 (номер запису 10609372). Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча, що про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, однак, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якій також просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явилися повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Представник третьої особи - Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, однак надав клопотання про розгляд клопотання без його участі. На підставі наведеного суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір кредиту № 08/297-30 Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту 03.03.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON], було укладено іпотечний договір №08/297-30, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за межами населеного пункту, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором був змушений звернутися до приватного нотаріуса про видачу виконавчого напису. Так, 31 липня 2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за межами населеного пункту, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить на праві приватної власності [PERSON]. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 14 грудня 2010 року постановою головного державного виконавця по виконавчому провадженню (ВП 23248437), накладено арешт на все майно, що належить боржникам [PERSON] та [PERSON] Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином на спірну земельну ділянку, яка перебуває в іпотеці позивача накладено арешт на підставі постанови головного державного виконавця від 14.12.2010 року (ВП 23248437). За положеннями ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. За приписами ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. У відповідності до ч. 1ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанови № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснив, що за змістом частини четвертої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищий пріоритет іпотеки, суд приходить до переконання, що з метою захисту прав позивача як іпотекодержателя належить звільнити з-під арешту земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за межами населеного пункту, накладеного Ужгородським районним відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в рамках виконавчого провадження №23248437 (номер запису 10609372).

Outcome: approved