Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

позивач 03 березня 2017 року звернувся до суду з позовом вказавши, що на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 28.10.2005 р. він є власниками будинку № 20 по вул. Софіївська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачка [PERSON] та його повнолітній син [PERSON] [PERSON] з 2011 року не проживає за місцем реєстрації, її фактичне місцезнаходження йому невідоме, однак на неї нараховуються комунальні послуги, які вона не сплачує, тому враховуючи підвищення тарифів на комунальні послуги позивач змушений нести значні додаткові витрати по їх сплаті, нарахованих ще й на відповідачку. Крім того в разі продажу належного йому будинку він не матиме такої можливості в звязку з реєстрацією відповідачки. Тому оскільки факт реєстрації відповідачки у будинку створює йому як власнику перешкоди, позивач просить усунути йому перешкоди у здійсненні права власності в користуванні належної йому власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Софіївська, буд. 20 (а.с. 2-3). В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні вимог в повному обсязі (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом публікації оголошення про її виклик в газету «Вісті Придніпровя», про причини неявки в суд не повідомила (а.с. 23-25). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 28 жовтня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] належить на праві приватної власності будинок № 20 по вул. Софіївська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 5-6 копія договору, а.с. 7 копія витягу). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за вих. № 741 від 22.02.2017 р., виданої відділом житлово-комунального господарства виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрована в [INFO] (а.с. 8 копія довідки), однак з 2011 року в ньому не проживає, що підтверджується актом від 18 лютого 2017 року, посвідченого головою вуличного комітету № 12 Довгинцівського району м. Кривого Рогу, відповідно до якого мешканці будинків № 21 та 17 по вулиці Софіївській міста Кривого Рогу Дніпропетровської області підтвердили факт не проживання відповідачки з 2011 року, тобто більше пяти років (а.с. 9 акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Враховуючи, що відповідач [PERSON] як колишній член сімї власника, не проживає в належному на праві власності позивачу будинку понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved