Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17716 грн. 50 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 20.03.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір б/н (далі Договір), за яким відповідач отримав від банку кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за Договором, а відповідач в порушення Договору не сплачує кредит та відсотки за користування кредитом. Таким чином, сума заборгованості за Договором станом на 29.02.2016 року складає 17716 грн. 50 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 1516 грн. 63 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12068 грн. 13 коп.; заборгованість за пенею та по комісією за користування кредитом 3050 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) 831 грн. 74 коп. Позивач вказує, що відповідач добровільно розрахуватись не бажає. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судові засідання не зявлявся. Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро РВ УДМС України в Миколаївській області від 09.04.2016 року № 1199 відповідач зареєстрований [INFO]. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися відповідачу за адресою його місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Однак відповідач свідомо ухилявся від явки до суду, адже йому відомо про розгляд даної справи в суді. Крім того, відповідно до ст. 77 ЦПК України відповідач, як учасник процесу, несе обовязок повідомляти суд про причини своїх неявок. Однак відповідач причини своїх неявок суду не повідомляв, тому наявні підстави вважати, що він не зявлявся в судові засідання без поважних причин. Заява про розгляд справи у його відсутність не надходила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до Кредитного договору б/н від 20.03.2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит в сумі у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач станом на день постановлення рішення в наданій справі із банком не розрахувалася. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 29.02.2016 року складає 17716 грн. 50 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 1516 грн. 63 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12068 грн. 13 коп.; заборгованість за пенею та по комісією за користування кредитом 3050 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) 831 грн. 74 коп. Таким чином встановлено, що між сторонами був дійсно укладено кредитний договір, однак відповідач не виконує умови цього договору, а саме не повертає отримані у позивача грошові кошти та відсотки, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 525, 526, 530, 549-551, 1048-1050, 1054 ЦК України, як такі, що знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні. З відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором б/н від 24.05.2013 року. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід також стягнути, понесені позивачем і документально підтверджені всі судові витрати. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідачів, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів, представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував.

Outcome: approved