Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач-1) укладено Кредитний Договір №355-08 ПОУ Н від 14 липня 2005 року (надалі - Кредитний договір) з додатковою угодою №2 від 30.03.2010 року. Реєстраційний номер в системі обліку Банка №10601586000. Відповідно до умов кредитного договору, Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) дол. США, 00 центів, а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14.07.2026 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,5% річних (п.п.1.1., 1.2 кредитного договору).. Згідно з п.7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню у розмірі 0.2 % від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №355-08 від 14 липня 2005 року. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною. Всупереч умов Кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 17.11.2016 року заборгованість за кредитним договором №355-08 ПОУ Н від 14 липня 2005 року (реєстраційний номер договору в системі обліку Банка №10601586000) по кредиту та процентам складає 13202.80 дол. США (Тринадцять тисяч двісті два долари США 80 цнт.)та по пені 223.41 грн.( Двісті двадцять три грн. 41 коп.), з яких: 9916.56 дол. США - кредитна заборгованість, у тому числі 2023.66 доларів США - прострочена заборгованість за строк з 20.06.2014 року по 17.11.2016 року, 3286.24 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3168.43 дол.США, за строк з 01.05.2014 року по 31.10.2016 року, 87.73 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту за строк з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року, 135.68 гривень - пеня за прострочення сплати процентів за строк з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року. Вищевказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів солідарно. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим. Так, [PERSON] посилається на ту обставину, що згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом на 17.11.2016 р. за кредитним договором № 0010601586000 від 14.07.2005 вбачається, що останньою датою фактичного погашення заборгованості за наданим кредитом 18.04.2014 року. З цієї ж довідки вбачається, що станом на 20.06.2014 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за наданим кредитом у розмірі 67, 32 долара США. Отже, за думкою відповідача, у ПАТ «УкрСиббанк» виникло право пред'явлення вимоги щодо погашення боргу як до позичальника, так і до поручителя саме з 20.06.2014 року, проте первісний позов було зареєстровано у Суворовському районному суді м. Одеси 22.11.2016 року. В зв'язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, [PERSON] просить визнати договір поруки припиненим. В процесі розгляду справи представник ПАТ «Укрсиббанк» просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги просив залишити без задоволення. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась за адресою реєстрації проте за вищевказаною адресою судову кореспонденцію не отримує, у зв'язку з чим, на підставі п.2, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи. Окрім того, відповідачці та її представникові було достовірно відомо про наявність вищевказаної справи, проте з дати відновлення провадження по справі ані відповідачка, ані її представник про дату призначення до розгляду не цікавились. В процесі розгляду справи відповідачка, а також її представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсиббанк» у повному обсязі, посилаючись на те, що порука є припиненою. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою реєстрації проте за вищевказаною адресою судову кореспонденцію не отримує, у зв'язку з чим, на підставі п.2, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком та [PERSON] укладено Кредитний Договір №355-08 ПОУ Н від 14 липня 2005 року. Відповідно до умов кредитного договору, Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) доларів США, 00 центів, а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14.07.2026 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,5% річних (п.п.1.1., 1.2 кредитного договору). Термін надання кредиту встановлювався з 14 липня 2005р. по 14 липня 2026р.. (а.с. 5-12) Згідно додатку №1 до кредитного договору №355-08 ПОУН від 14 липня 2005 року встановлювався графік погашення кредиту, який передбачав повернення кредиту шляхом щомісячного платежу основного кредиту у розмірі 67 доларів США починаючи 01.08.2015р. по 01.06.2026р., та внесенням платежу у розмірі 183 долара США 14.07.2026р. 30 березня 2010р. між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору №355-08 ПОУН від 14 липня 2005 року, згідно якої було змінений графік погашення кредиту шляхом щомісячного платежу основного кредиту у розмірі 67 доларів США 46 центів, починаючи 10.08.2015р. по 22.06.2026р., та внесенням платежу у розмірі 67 долара США 54 центу 14.07.2026р. (а.с. 20-24) З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №355-08 від 14 липня 2005 року. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною. В той же час, в судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] не було укладено будь-якого додаткового договору позики, а також сторонами не вносились зміни укладеного раніше договору поруки. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 13.09.2017 р. по справі № 6-1539цс17. Судом встановлено, що згідно додаткової угоди № 2 від 30 березня 2010р. між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було змінений графік погашення кредиту шляхом щомісячного платежу основного кредиту у розмірі 67 доларів США 46 центів, починаючи 10.08.2015р. по 22.06.2026р., та внесенням платежу у розмірі 67 долара США 54 центу 14.07.2026р., замість 67 доларів США починаючи 01.08.2015р. по 01.06.2026р., та внесенням платежу у розмірі 183 долара США 14.07.2026р.. (а.с. 20-24) Отже фактично збільшилась відповідальність поручителя щодо щомісячного платежу на 54 цента США. Суд також вважає, що оскільки ЦК України не визначає критерій збільшення відповідальності поручителя, то суд вважає, що будь-яке збільшення, хоча і незначне є підставою для припинення дії поруки. В той же час, суд вважає, що підстави для припинення поруки, які визначені у зустрічній позовній заяви, а саме щодо припинення поруки, оскільки позивач пропустив строки звернення до суду із вимогою до поручителя ч. 4 ст. 554 ЦК України. Так, згідно правової позиції Верховного Суду України в справі 6-272цс16 від 29.06.2016р. встановлено, що якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Суд вважає, що дійсно позивач пропустив частково строк для звернення до поручителя з вимогами, оскільки заборгованість виникла 20.06.2014 року, а позов був поданий тільки у листопаді 2016р., а раніше заявлений позов був залишений без розгляду, а тому строки позовної давності не переривались. В той же час, оскільки строк зобов'язання встановлювався до 2026р., то за іншими платежами строк поруки не припинявся. Однак враховуючи, що судом встановлено факт збільшення відповідальності поручителя, то факт часткового пропущення вимог позивача до поручителя не мають суттєвого значення для вирішення спірних правовідносин, проте є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову. Судом також встановлено, що всупереч умов Кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Так станом на станом на 17.11.2016 року заборгованість за кредитним договором №355-08 ПОУ Н від 14 липня 2005 року (реєстраційний номер договору в системі обліку Банка №10601586000) по кредиту та процентам складає 13202.80 дол. США (Тринадцять тисяч двісті два долари США 80 цвт.)та по пені 223.41 грн.( Двісті двадцять три грн. 41 коп.), з яких: 9916.56 дол. США - кредитна заборгованість, у тому числі 2023.66 дол.США - прострочена заборгованість за строк з 20.06.2014 року по 17.11.2016 року, 3286.24 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3168.43 дол.США, за строк з 01.05.2014 року по 31.10.2016 року, 87.73 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту за строк з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року, 135.68 гривень - пеня за прострочення сплати процентів за строк з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив договірні зобов'язання. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Outcome: partial