Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «Ерсте Банк» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки в якому зазначило, що 18 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON], укладено кредитний договір № 014/2180/2/23123 про надання споживчого кредиту. Відповідно до його умов банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 500 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 17 вересня 2017 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Виконання позичальником взятих на себе за договором зобов'язань забезпечується заставою нерухомості, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Дежньова. буд. 20, згідно договору іпотеки №014/2180/2/23123 від 18 вересня 2008 року, а також порукою [PERSON] згідно договору поруки №014/2180/2/23123 ПФО від 18 вересня 2008 року. [PERSON] помер 03.09.2015 року. За життя позичальник взятих на себе за кредитним договором зобов'язань не виконав, отримані кредитні кошти не повернув. Спадкоємцями [PERSON] є відповідачі, які приходяться спадкодавцю дружиною та сином. 09.12.2014 банк направив на адресу нотаріуса вимогу кредитора (претензію) про обов'язок спадкодавця і 05.01.2015 із Бердянської державної нотаріальної контори надійшли відомості про те, що претензія банку зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за номером 1777 та додана до вже заведеної спадкової справи №441/2014. Крім того, листом від 12.08.2015 року Бердянська державна нотаріальна контора повідомили, що станом на 12 серпня поточного року спадкоємці померлого не отримували свідоцтво про право на спадщину. Позивач посилався на ст. ст. 1054, 525, 526, 530, 1216, 1218 ЦК України і вважав, що обов'язок щодо повернення кредитних коштів перейшов від померлого [PERSON] до його спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Виходячи з того, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника і, одночасно, [PERSON] є його поручителем за зобов'язаннями, що витікають з кредитного договору, позивач вважав, що спадкоємцям на момент відкриття спадщини було відомо про борг спадкодавця перед ПУАТ «Фідобанк», а банк у встановлений строк пред'явив свої вимоги до спадкоємців шляхом направлення на адресу нотаріуса відповідної вимоги (претензії). Позивач посилався на ст. ст. 533, 546, 554, 1282, 1268, 1296 ЦК України, п. п. 12, 32 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, ст. ст. 23, 33 Закону України «Про іпотеку» і просив ухвалити рішення про солідарне стягнення на користь ПАТ «ФІДОБАНК» (код ЄДРПОУ 14351016, МФО 30175, р/р №29094090913001 в ПУАТ «ФІДОБАНК», юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10) з [PERSON], [PERSON] суми боргу за кредитним договором з фізичною особою від 18.09.2008 №014/2180/2/23123 в розмірі 229 343,72 доларів США (Двісті двадцять дев'ять тисяч триста сорок три долари США 72 центи) або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD = 21,185441 UAH) 4 858 747,85 грн. (Чотири мільйони вісімсот п'ятдесят вісім тисяч сімсот сорок сім гривень 85 копійок) та 62 917,93 грн. (Шістдесят дві тисячі дев'ятсот сімнадцять гривень 93 копійки). Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.09.2008 року №014/2180/2/23123, а саме: на житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці, площею 1000,0 кв.м. за адресою: м. Бердянськ, вул. Дежньова, буд. 20 для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» в розмірі 229 343,72 доларів США (Двісті двадцять дев'ять тисяч триста сорок три долари США 72 центи) або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD = 21,185441 UAH) 4 858 747,85 грн. (Чотири мільйони вісімсот п'ятдесят вісім тисяч сімсот сорок сім гривень 85 копійок) та 62 917,93 грн. (Шістдесят дві тисячі дев'ятсот сімнадцять гривень 93 копійки) шляхом продажу предмета іпотеки за ціною, встановленою незалежним експертом, відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку». Ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ФІДОБАНК» (код ЄДРПОУ 14351016, МФО 30175, р/р №29094090913001 в ПУАТ «ФІДОБАНК», юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,0 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 коп.). Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] а також її представник [PERSON] в судове засідання не зявились без поважних причин, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] у письмових запереченнях та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У справі, що розглядається, зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 014/2180/2/23123 від 18.09.2008 р. припинилися у зв'язку з його смертю, яка настала 22.08.2014 р., а договір поруки №014/2180/2/23123 ПФО від 18.09.2008 р. не передбачено відповідальності поручителя [PERSON] за виконання вищезазначеного кредитного договору новим боржником. Остання не надавала і не надає згоди позивачеві відповідати за зобов'язаннями нового боржника - спадкоємця. Виходячи з викладеного, порука [PERSON] припинилася з 22.08.2014 р., тому позовні вимоги банку до неї є неправомірними. Крім того, шлюб між [PERSON]Г, та [PERSON] було розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.11.2012 р. і [PERSON] проживала окремо від [PERSON], та не прийняла після нього спадщину відповідно до норм ст. 1268 ЦК України і не подавала заяви про прийняття спадщини, тому вона не є спадкоємцем [PERSON] і позовні вимоги банку до неї є необґрунтованими та незаконними. Одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки є неправильним, необґрунтованим та безпідставним. Банком надано до суду розрахунок заборгованості, який не містить жодних розрахунків, лише констатує розмір боргу за кредитом, відсотками та пенею. Не надано жодних доказів, первинних документів про видачу кредитних коштів, розмір та дату їх погашення, сплату відсотків, руху коштів на рахунках, графік погашення кредиту, що свідчить про бездоказовість позовних вимог. Позивач не дотримався процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачений ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку». Банком не надано до суду доказів реєстрації іпотеки в Державному реєстрі іпотек, а відтак і її дійсності. Крім того, заборгованість за позовом ПУАТ «ФІДОБАНК» нарахована станом на 31.08.2015 р., зокрема пеня в сумі 62 917.93 грн. нарахована за період з 16.07.2013 р. по 31.08.2015 р. [PERSON] помер 22.08.2014 р., тому неправомірними є дії банку щодо подальшого нарахування після смерті позичальника відсотків за кредитним договором та пені, за період з 22.08.2014 р. по 31.08.2015 р. За договором поруки № 014/2180/2/23123 ПФО від 18.09.2008 р. [PERSON] зобов'язувалася нести солідарну відповідальність з [PERSON]. Що стосується вимоги банку про покладення солідарного зобов'язання на відповідачів, то перед позивачем відповідачі такого зобов'язання на себе не приймали і не укладали відповідного договору. Чинним законодавством також не встановлено наявності солідарних зобов'язань між іпотекодавцем та поручителем. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачів в солідарному порядку є неправомірними. Позовні вимоги ПУАТ «ФІДОБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, необґрунтованими, неправомірними, безпідставними, тому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без поважних причин, його представник [PERSON] у письмових запереченнях та в судовому засіданні позов не визнала і пояснила суду, що 22.08.2014 помер батько відповідача, [PERSON], який був позичальником за кредитним договором № 014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року та іпотекодавцем за договором іпотеки № 014/2180/2/23123 від того ж числа, укладеним із ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є позивач. Позивач, посилаючись на ст. 1282 ЦК України, звертається до відповідачів в якості спадкоємців померлого позичальника [PERSON] із вимогами стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, а також звернути стягнення на предмет іпотеки, але позивач протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, тобто з 03.09.2014 року, не пред'явив свої вимоги до [PERSON]. Посилання позивача на лист від 09.12.2014 за вих.№20-6-44/7744-ВРД як на вимогу до спадкоємців, не заслуговує на увагу, оскільки цього листа було направлено на адресу Бердянської державної нотаріальної контори, а не відповідачеві, як це передбачено ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Бердянська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про претензію позивача в якості кредитора лише 28.04.2016 листом від 26.04.2016 за вих. №1397/02.04, що додатково свідчить про пропуск позивачем строку на пред'явлення вимог спадкоємцеві боржника, передбачених ст. 1281 ЦК України. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України необхідно визначити обсяг та вартість спадкового майна, що належить кожному із спадкоємців, проте позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що позовні вимоги до кожного із відповідачів знаходяться в межах спадкового майна кожного із спадкоємців. Позивачем не доведено, що відповідачі взагалі є спадкоємцями померлого боржника, а вимога про одночасне стягнення суми боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, є необґрунтованою та безпідставною. Позивач не надав жодних доказів щодо видачі кредитних коштів, розмір та дату їх погашення, сплату відсотків, руху коштів на рахунках, графік погашення кредиту, наявності та дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, розрахунку заборгованості, документів, які підтверджують рух коштів та суму боргу за тілом кредиту, відсотками та нарахованою пенею, правомірності стягнення коштів в іноземній валюті, тому факт неналежного виконання зобов'язання спадкодавцем позивачем не доведено. У порушення ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» [PERSON] претензії від позивача не отримував. Заборгованість за позовом ПАТ «Фідобанк» нарахована станом на 31.08.2015, зокрема пеня в сумі 62 917,93 грн. нарахована за період з 16.07.2013. по 31.08.2015, але [PERSON] помер 22.08.2014 р. і його цивільна правоздатність припинилась за ст. 24 ч. 4 ЦК України, тому дії банку щодо подальшого нарахування після смерті позичальника відсотків за кредитним договором та пені, за період з 22.08.2014 по 31.08.2015 є неправомірними. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. 18 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/2180/2/23123, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 500 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 17 вересня 2017 року зі сплатою 12,50 відсотків річних. (а.с.21-23). Виконання [PERSON] зобовязань за зазначеним кредитним договором забезпечується договором іпотеки №014/2180/2/23123 від 18 вересня 2008 року, у відповідності до якого [PERSON] передав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Дежньова. буд. 20 (а.с.24-27). Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №014/2180/2/23123 ПФО, відповідно до якого [PERSON] зобовязалась перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобовязань, що випливають з кредитного договору №014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року (а.с.18-20). Згідно наданого суду розрахунку загальна сума заборгованості за кредитним договором №014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року станом на 31.08.2015 року становить 229\~343,72 доларів США, що в еквіваленті складає 4\~858\~747,85 грн. (строкова заборгованість за кредитом 183\~307,00 доларів США, що в еквіваленті складає 3\~883\~439,63 грн., прострочена заборгованість за кредитом 28\~482,33 доларів США, що в еквіваленті складає 603\~410,72 грн., прострочена заборгованість за відсотками 17\~554,39 доларів США, що в еквіваленті складає 371\~897,49 грн.). Крім того, пеня за несвоєчасне погашення кредиту складає 50\~775,42 грн. та пеня за несвоєчасне погашення відсотків складає 12\~142,51 грн., а всього 62\~917,93 грн. пені. Таким чином, загальна заборгованість 229\~343,72 доларів США, що складає 4\~858\~747,85 грн. заборгованості за кредитом та відсотками і 62\~917,93 грн. пені. (а.с. 14, 144-148). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. Позичальник [PERSON] помер 22 серпня 2014 року (а.с.91) і зобовязання за кредитним договором №014/2180/2/23123 від 18 вересня 2008 року за життя не виконав. Позивач вважав, що за цими зобовязаннями повинні відповідати [PERSON] та [PERSON], але з цим твердженням суд не може в повній мірі погодитися виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За повідомленням Бердянської нотаріальної контори від 24.11.2015 року до якого долучено копію заповіту та інформаційні довідки зі спадкових реєстрів видно, що після померлого 22 серпня 2014 року [PERSON] в Бердянську державну нотаріальну контору Запорізької області звернувся: 07.10.2014 року АТ «ОТП БАНК» м. Запоріжжя з вимогою кредитора, щодо погашення заборгованості; 13.12.2014 року ПАТ «ФІДОБАНК» м. Київ з претензією кредитора, щодо погашення заборгованості; 12.02.2015 року [PERSON], [INFO], син спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини за заповітом посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 22 березня 2005 року за реєстровим №426, який на день подачі заяви мешкав в місті Київ по вулиці Волинській, будинок 9/21; 12.02.2015 року [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 22 березня 2005 року за реєстровим №426 на користь [PERSON], яка на момент подачі заяви мешкала в місті Бердянську Запорізької області по вулиці Дежньова, будинок 20; 18.02.2015 року [PERSON], [INFO], син спадкодавця, із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 22 березня 2005 року за реєстровим №426 на користь [PERSON], який на момент подачі заяви мешкав в [ADDRESS]; 20.02.2015 року [PERSON], з заявою про вимогу до спадкоємців померлого, щодо погашення заборгованості. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.90-93). Таким чином, судом встановлено, що спадщину прийняв [PERSON] в порядку ст. 1269 ЦК України, але не виконав обовязку, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, що передбачений ст. 1297 ЦК України. Суд вважає, що зазначене не є перешкодою для звернення позивача до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, оскільки за ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Стаття 23 ЗУ «Про іпотеку» визначає, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Згідно повідомлення Бердянської нотаріальної контори від 24.11.2015 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті 22 серпня 2014 року [PERSON] звернувся син померлого [PERSON] Таким чином, новий власник предмета іпотеки [PERSON] набув усіх прав і обовязків іпотекодавця, передбачених договором іпотеки №014/2180/2/23123 від 18 вересня 2008 року (а.с.24-27). Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно позовної заяви ПАТ «Фідобанк», визначаючи спосіб реалізації предмета іпотеки просив звернути на нього стягнення шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Пунктом 5.1 договору іпотеки від 18.09.2008 року передбачено, що у разі порушення основного зобовязання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стисний зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 5.2 цього договору, у тому числі у разі смерті іпотекодавця (а.с.24-27). Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що позивач не мав обєктивної можливості виконати вимоги пункту 5.1 договору іпотеки від 18.09.2008 року та ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» до звернення з позовом до суду, оскільки після смерті боржника він приймав заходи для встановлення осіб до яких за ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» перейшло право власності на предмет іпотеки і 13.07.2015 року звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із запитом щодо визначення кола спадкоємців, але листом від 12.08.2015 року позивачу відмовили в наданні запитуваної ним інформації (а.с.32). Крім того, суд направив спадкоємцю [PERSON] копію позовної заяви в якій позивач зазначив вимоги до спадкоємця і останній у судовому засіданні мав можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Крім того, судом встановлено, що позивачем належним чином виконано вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки ним 09.12.2014 року направлено до Бердянської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців [PERSON] та прохання про надання відомостей про наявність або відсутні осіб, які прийняли або відмовились від спадщини померлого [PERSON] (а.с.30). Бердянська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ «Фідобанк» листом від 23.12.2014 року про отримання претензії до спадкоємців [PERSON] та долучення її до спадкової справи №441/2014 року, але в наданні відомостей про спадкоємців [PERSON] відмовлено (а.с.31). Згідно вимог п. 6 «Методичних рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя» статтею 1282 ЦК на спадкоємців покладено обов'язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Нотаріус за місцем відкриття спадщини приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Вимоги мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про заявлені вимоги нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину. Бердянська державна нотаріальна контора листом від 11.01.2016 року повідомила суд про те, що спадкова справа за №441/2014, щодо майна померлого 22.08.2014 року [PERSON] була заведена 07.10.2014 року. 13.12.2014 року надійшла претензія ПАТ «Фідобанк» як кредитора, щодо погашення заборгованості. 12.02.2015 року [PERSON] на підставі генеральної довіреності подала заяву, посвідчену [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 14.01.2015 року за реєстром №10 гр. [PERSON], [INFO], про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 22 березня 2005 року за реєстровим №426, який мешкав в м. Київ по вул. Волинській, будинок 9/21. Із вищезазначеної заяви від 14.01.2015 року вбачається, що [PERSON] приватним нотаріусом, був розяснений зміст ст. ст. 1281, 1282 ЦК України гр. [PERSON], щодо предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців та про обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. 12.02.2015 року [PERSON], яка діє як представник гр. [PERSON] на підставі довіреності від 14.01.2015 року при поданні заяви гр. [PERSON] до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, нотаріусом в усному порядку було повідомлено про наявність претензії кредитора ПАТ «Фідобанк» м. Київ про погашення зобовязання станом на 08.12.2014 року в сумі 3\~773\~809,55 грн., яка надійшла 13.12.2014 року (а.с.138). Із долученої до листа Бердянської нотаріальної контори довіреності від 14.01.20 видно, що [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти її інтереси в усіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування (в тому числі в органах державної влади та управління, міністерствах, відомствах, їх структурних підрозділах) (а.с.140-141). Крім того, Бердянська державна нотаріальна контора направила суду копію листа від 11.01.2016 року, яким [PERSON] повідомляється про те, що 13.12.2014 року надійшла претензія кредитора ПАТ «Фідобанк» про погашення зобовязань станом на 08.12.2014 року в сумі 3\~773\~809,55 грн., яка надійшла 13.12.2014 року та була зареєстрована в книзі реєстрації вхідних документів за №3572/02-14 в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 1777. Розяснено, що згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину (а.с.142). Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України і у встановлений законом строк предявив свої вимоги до спадкоємця [PERSON], тому він не позбавлений права вимоги. За статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Встановити вартість предмета іпотеки на час розгляду справи в суді не представилося можливим, оскільки судом призначалась експертиза для проведення якої необхідно було надати експерту технічний паспорт станом на 2016 рік, який [PERSON] не було надано і експерт повідомив суд про неможливість надання висновку (а.с.203). У судовому засіданні представник [PERSON] також заявив клопотання про призначення експертизи, але не надав суду технічний паспорт станом на 2016 рік, тому в задоволенні клопотання було відмовлено. Суд вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для розгляду справи. Так, згідно наданого суду розрахунку загальна сума заборгованості за кредитним договором №014/2180/2/23123 від 18.09.20018 року складає 4\~921\~665,78 грн. (а.с.144-148), а вартість предмета іпотеки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вул. Дежньова, буд. 20 за п. 1.2 договору іпотеки №014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року є меншою ніж заборгованість і становить 1\~102\~994,00 грн. (а.с.24-27). За таких обставин звернення стягнення на майно призведе до задоволення вимог кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Крім того, слід зауважити, що за ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» у рішенні суд встановлює початкову ціну продажу предмету іпотеки, а не кінцеву і вона може бути визначена на стадії виконання рішення суду. Частиною 2 ст. 1282 ЦК України передбачено, що вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленості між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. У звязку з тим, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а спадкоємець [PERSON] не здійснив одноразового платежу на відшкодування заборгованості за кредитним договором №014/2180/2/23123 від 18.09.20018 року у сумі 4\~921\~665,78 грн., тому позивач набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», а не стягнення заборгованості за кредитним договором. 7 червня 2014 року набрав чинності\~ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014\~року. Відповідно до п. 1 ч. 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 ЗУ «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею\~5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, частиною 4 визначено, що протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Сторонами по справі не надані суду докази, які підтверджують всі обставини, які за ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є необхідними для його застосування. За таких обставин у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Із повідомлення Бердянської нотаріальної контори від 24.11.2015 року видно, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 22 березня 2005 року за реєстровим №426 на користь [PERSON], а тому за ст. ст. 1281, 1282 ЦК України в неї відсутній обовязок по задоволенню вимог ПАТ «Фідобанк». 18 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №014/2180/2/23123 ПФО відповідно до якого [PERSON] зобовязалась перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобовязань, що випливають з кредитного договору №014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року (а.с.18-20). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України в разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення такого зобовязання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями\~статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобовязанні. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. На поручителів може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобовязанням. Судом встановлено, що правонаступником позичальника [PERSON], зобовязання якого за кредитним договором №014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року забезпечено договором поруки №014/2180/2/23123 ПФО від 18.09.2008 року є [PERSON], який прийняв спадщину, але поручитель [PERSON] не висловила жодним чином свою згоду відповідати за нового боржника [PERSON]. Відсутня така згода і в договорі поруки. За таких обставин на поручителя [PERSON] не може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором №014/2180/2/23123 від 18.09.2008 року. Таким чином, позовні вимоги про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом не можуть бути задоволені, оскільки такі вимоги щодо [PERSON] суперечать ч. 2 ст. 1282 ЦК України, а щодо [PERSON] - ст. 523 ЦК України. Крім того, слід зауважити одночасне звернення з позовом до суду про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми боргу за кредитним договором та одночасне звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки та належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї і тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. Представники відповідачів посилались на те, що позивачем не надано жодних доказів щодо наявності та дійсного розміру заборгованості, первинних документів про видачу кредитних коштів, розмір та дату їх погашення, сплату відсотків, руху коштів на рахунках, але суд не може з цим погодитися, оскільки зазначені обставини в повній мірі відображені в розрахунку заборгованості (а.с.144-148). У представників відповідачів також викликали сумніви щодо дійсності договору іпотеки, оскільки реєстрації іпотеки в Державному реєстрі іпотек можливо відсутня. Разом з тим, доказів, які цю обставину підтверджують суду не надано, а за ст. 60 ч. 4 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України з в порядку розподілу судових витрат з [PERSON] на користь ПАТ «Фідобанк» підлягає присудженню документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3\~654 грн..

Outcome: partial