Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача 17610 грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 10 грудня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н про надання останній кредиту у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодилася з тим, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70, складає договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. Згідно п.3.2,3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Однак остання належним чином умови договору не виконувала. Тому станом на 30 квітня 2016 року заборгованість за договором склала 17610 грн. 83 коп., з яких: заборгованість за кредитом 5208,70 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 9272,70 грн., заборгованість за пенею та комісією 1814,63 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) 814,80 грн. Також просять стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача: ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 21). Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснила, що строк дії договору закінчився, всю заборгованість вона виплатила. Спочатку їй телефонували з банку, надсилали sms-повідомлення щодо сплати, потім припинили це робити. Тому вона вважала, що кредит погасила, до банку не ходила, ніякі квитанції в неї не збереглися. Просить застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позову. З наданого банком розрахунку видно, що останній платіж був здійснений 9 листопада 2011 року, тому позов поданий поза межами строку позовної давності, будь-яких дій, що свідчать про визнання нею боргу, вона не здійснювала. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Із заяви від 10 грудня 2007 року до ЗАТ КБ ПриватБанк вбачається, що відповідач виявила бажання оформити на своє імя кредитну картку «Універсальна». Кредитний ліміт 12000 грн. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної карти. Сплата заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і шляхом списанням банком коштів з дебетної картки. Також у заяві вказано, що [PERSON] ознайомилася та згодна з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. Вона виразила свою згоду з тим, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7). Тому в даному випадку між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, проти чого відповідач не заперечувала, доказів протилежного не надала. В Умовах та правилах надання банківських послуг зазначене таке поняття як мінімальний обовязковий платіж розмір боргових зобовязань держателя платіжної карти, які щомісяця підлягають сплаті держателем протягом терміну дії карти. Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п.3.2). Клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором, в разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.6.5,6.6). Держатель несе відповідальність за операції, що здійснені з картами. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов»язань за договором (п.8.1). При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.8.6). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк (п.9.12) (а.с.8-13). В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вказано, що розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.58). З статуту ПАТ КБ ПриватБанк видно, що він є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ ПриватБанк (а.с.19). Згідно розрахунку ПАТ КБ Приватбанк станом на 30 квітня 2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 5208,70 грн., заборгованість за процентами 9272,70 грн., нарахована комісія 1814,63 грн., судові штрафи 1314,80 грн., загальна сума 17610,83 грн. (а.с.4-6). При цьому відповідач просить застосувати позовну давність (а.с.30). Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зі\~статті 526 ЦК України\~вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч.1\~ст.527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 610,\~ч.1 ст.612 ЦК України\~порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно \~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ч. 4\~статті 267 ЦК України визначено, що\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно \~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про\~\~\~\~порушення свого права або про особу, яка його порушила. А в ч. 1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. В судовому засіданні було встановлено, що 10 грудня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредитну картку № 414625323146504 терміном дії до грудня 2010 року, інші картки не видавались (а.с.31,51,50). При цьому відповідно до ч.ч.1, 4\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. \~ Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З розрахунку та банківської виписки видно, що останній платіж був здійснений 25 жовтня 2013 року в сумі 1000 грн. (а.с.4-6,53-57). ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом 31 травня 2016 року (а.с.2). Будь-які операції зі сплати коштів відповідач не оспорює. Тому позивачем не пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Але згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому позивач просить стягнути з відповідача 1814,63 грн. заборгованості з пені та комісії. В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вказано про нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, комісія стягується лише за зняття готівки (а.с.58). За таких обставин суд вважає, що відповідачеві нарахована саме пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 1814,63 грн., а не комісія. Тому в даному випадку до вимог про стягнення пені слід застосувати позовну давність в один рік. Доказів щодо збільшення тривалості позовної давності за домовленістю сторін позивач не надав. Оскільки банк звернувся до суду з позовом 31 травня 2016 року, то розмір пені, що підлягає стягненню, за період з 31 травня 2015 року по 30 квітня 2016 року становить 600 грн. (50 грн. х 12) (а.с.5зв.,6). Крім того, пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.11зв.). Позивач і просить стягнути з відповідача відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 814,80 грн. штрафу (процентна складова). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою. В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення умов кредитного договору, зокрема, за порушення зобов»язань із погашення кредиту як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобов»язань. Таким чином, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме порушення. Відповідно до\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суд не погоджується з позовними вимогами ПАТ КБ ПриватБанк про те, що за одне й те саме порушення зобовязань за кредитним договором позивач одночасно просить стягнути штрафи в загальному розмірі 1314,80 грн (500 грн - фіксована частина та 814,80 грн - процентна складова) та заборгованість з пені. За таких обставин суд вважає, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15. А згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. В п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин від 30 березня 2012 року № 5 зазначено, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Положення ст. 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. В даному випадку розмір пені дуже малий у порівнянні з розміром основного боргу, а відсотки не підлягають зменшенню. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Прим цьому позивач не надав доказів на підставу задоволення своїх вимог у повному обсязі, а відповідач не надала доказів на підставу своїх заперечень, інших клопотань, крім застосування позовної давності, не заявляла. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором, що виникла станом на 30 квітня 2016 року в сумі 15081,40 грн, з яких: 5208,70 грн - заборгованість за кредитом, 9272,70 грн - заборгованість за процентами, 600 грн. пеня. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і судовий збір відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України має бути сплачений відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1180,08 грн. (15081,40 х 1378 : 17610,83).

Outcome: partial