Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Первомайська окружна прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки дерев в сумі 23601.92 грн.. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2020 року [PERSON] , [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України. Цивільний позов про відшкодування шкоди в сумі 23601.92 грн., внаслідок незаконної порубки дерев в рамках досудового розслідування не заявлявся. Державною екологічною інспекцією області 16 січня 2020 року на адресу [PERSON] , [PERSON] направлено претензії про необхідність відшкодування шкоди, з розрахунком розміру шкоди, проте винними особами кошти не відшкодовані. Листом від 04 лютого 2021 року Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу поінформувала прокуратуру про неможливість звернення до суду із позовом. З огляду на викладене, шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає відшкодуванню до відповідного бюджету органу місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку на розрахунковий рахунок Кривоозерської селищної ради, на території якої здійснено незаконну порубку деревини. Однак, Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу не вжито заходів для самостійного звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим прокуратура звернулася до суду для захисту інтересів держави. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, вказуючи, що за свої незаконні дії понесли покарання у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст.75 КК України їх було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вважають, що стягнення коштів із них є безпідставним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно приписів ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова (деліктна) відповідальність не настає. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Проаналізувавши вищевикладене можна дійти висновку, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року по кримінальному провадженню №12020150250000003, внесеному до внесеному до ЄРДР 02 січня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, їм призначено покарання у виді обмеження волі на три роки, на підставі ст.75 КК України, їх звільнено від відбування покарання із випробуванням терміном два роки. Вирок набрав законної сили 01 січня 2021 року. Цивільний позов в ході розгляду кримінального провадження заявлено не було(а.с.42-47). Первомайською окружною прокуратурою Миколаївської обласної прокуратури 18 січня 2021 року на ім`я начальника Державної екологічної інспекції у Миколаївській області надіслано листа за №35/4-163 вих.21 щодо вжиття заходів з відшкодування з [PERSON] та [PERSON] шкоди, заподіяної злочином(а.с.38-39). Начальником Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на вищезазначений лист 01 квітня 2021 року надано відповідь за вих.№1620/1.1, що 16 січня 2021 року Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області направлено листи [PERSON] , [PERSON] з пропозицією добровільного відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев, на даний час шкоду в добровільному порядку не сплачено (а.с.40-41). Крім того, листом від 04 лютого 2021 року за вих.№530/4.4 Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу(Миколаївська та Одеська області) повідомлено прокуратуру про те, що у зв`язку із відсутністю достатньої кількості коштів для сплати судового збору, позови про відшкодування завданої шкоди до [PERSON] та [PERSON] не подавались(а.с.65). Листом від 19 січня 2021 року за вих. №14 Великомечетнянський старостинський округ не заперечує проти подання позовної заяви до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування з шкоди, заподіяної злочином(а.с.66). Суд приходить до висновку, що вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2020 року по кримінальному провадженню №12020150250000003, яким [PERSON] , [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, є обов`язковим для суду в питанні, чи мало місце діяння і чи вчинені вони цією особою. При розгляді кримінальної справи стосовно [PERSON] та [PERSON] суд встановив спричинення шкоди саме внаслідок незаконної порубки дерев в полезахисній лісосмузі на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, чим завдано збитки державі у розмірі 23601.92 грн.. Доказів того, що шкода, завдана державі у розмірі 23601.92 грн., відповідачами була відшкодована, матеріали справи не містять. Несплата [PERSON] , [PERSON] шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, призводить до ненадходження до бюджету коштів, необхідних для забезпечення функцій Держави, визначених Конституцією України, та, відповідно, завдає шкоди інтересам держави. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені прокурором позовні вимоги є обґрунтованими тапідлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved