Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач 08.09.2021 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Ознайомившись з позовною заявою, суддя встановила недоліки та залишила позовну заяву без руху. 01.10.2021 року позивач виконала вимоги та усунула перелічені в ухвалі суду недоліки. Позивач у позовній заяві вказує, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 26.11.2005 року. 09.08.2021 року шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив сім`ю та проживає окремо. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 150, 180-184 СК України, ст. ст. 174, 175 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти: на дочку - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону , починаючи з 08.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття; на сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону , починаючи з 08.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. 05.10.2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 04.11.2021 року. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд не може провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не повідомила, що не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, відсутність заперечень відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26.11.2005 року уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 77 ( а.с. 9). Після укладення шлюбу позивач стала носити прізвище « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] ( а.с.6), син - [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). 09.08.2021 року шлюб між сторонами було розірвано, що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області, яке набрало законної сили 09.09.2021 року ( а.с. 25-28). Після розірвання шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач проживає окремо від дітей та добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Тому вона звернулася з даним позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на двох дітей по 1 500,00 гривень на кожну дитину. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом кожної неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положеннями ч. 2 названої статті, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум складає, для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує те, що відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), обов`язок обох батьків утримувати дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на дітей, у твердій грошовій сумі, які підлягають щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Позивача звільнено від сплати судових витрат, отже відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 908,00 грн.

Outcome: approved