Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

первинно ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р20.144.73080 від 17.07.2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.07.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № Р20.144.73080. Згідно із Кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 40300,00 грн., зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Вказує на те, що Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 30.09.2015 року відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 47651,14 грн. Крім того, 30.09.2015 року між ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 30.09.2015 року, а Позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 30.09.2015 року становила 47651,14 грн. Просив позов задовольнити. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, в частині зміни найменування позивача, просить правильним найменуванням позивача вважати ТзОВ «Факторингова Компанія «Рантье». Представник позивача у судове засідання не зявився, подавши суду заяву, у якій позов, підтримав, просить такий задовольнити, разом із тим, просить розгляд справи проводити у його відсутності; проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 17.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № Р20.144.73080. Згідно із Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 40300,00 грн., зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 р. між ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 30.09.2015 року, а Позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Згідно з умовами укладеного договору про надання кредиту відповідачка зобов'язувалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем [PERSON] неналежним чином виконуються зобов'язання, прийняті ним за умовами кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що станом на 11.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 47651,14 грн. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Так, п. 2.1 Кредитного договору, передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 місячних внесках включно до 21 дня /числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця до дати сплати щомісячного внеску. Згідно п. 5.8 Кредитного договору, у разі невиконання позичальником умов цього договору або відсутності коштів у позичальника, банк має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, предявити позов до позичальника, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості позичальника. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з Відповідача в користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» є підставними і підлягають до задоволення.

Outcome: approved