Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач 08.10.2014 року звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 19.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 792623112 на суму 600,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 10 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника ( банківська картка № [NUMBER]). Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами Договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манвіео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група Ю.Д.К.». Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язувався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2 % в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40,00 грн. Згідно п. 7.5 Правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою позичальник сплачує позикодавцеві у розмірі 3 % від суми несвоєчасно повернутої в строк позики та несвоєчасно сплачених процентів за користування позикою за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після терміну платежу до дати повернення позики та сплати процентів за користування позикою в повному обсязі (включно), але не більше 60 днів прострочки. 01.03.2014 року термін платежу за Договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов'язання по договору, а саме: не повернув позику, не сплатив проценти та комісію. На момент звернення до суду, заборгованість становить 1 840,00 грн., яка складається з суми позики - 600,00 грн., проценти за користування позикою - 120,00 грн., відсотки за прострочення виплати позики - 1 080,00 грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн. 19.02.2014 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 600,00 грн. на банківський рахунок позичальника (картка № [NUMBER]), зазначений в заявці, що підтверджується платіжним дорученням № 116 від 19.02.2014 року. В зв'язку з тим, що мирним шляхом вирити спір не можливо, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в розмірі 1840 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, від представника позивача за довіреністю Величко М.О. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надано, а тому, на підставі ст. 224 ЦПК України, та враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 19.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір, у відповідності до умов розділу 3 Правил, відповідач акцептував аферту, здійснивши дії спрямовані на укладення договору позики і настання юридичних прав та обов'язків, у тому числі: заповнюючи заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначила інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажала отримати позику (номер банківської картки та строк її дії), що підтверджується копією договору № 792623112 від 19.02.2014 року (а.с. 6-8). Згідно ст.ст. 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Приписами статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» взяло на себе обов'язок надати відповідачу кошти в розмірі 600,00 грн. 19.02.2014 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 600,00 грн. на банківський рахунок відповідача [PERSON] (картка № [NUMBER]), зазначений в заявці, що підтверджується копією платіжного доручення № 116 від 19.02.2014 року (а.с. 9), тобто умови договору позикодавець виконав. Відповідно до умов договору. Відповідач зобов'язалась повернути позику, сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2 % в день від суми позики за кожний день користування позикою. А також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40,00 грн. Відповідач порушила умови договору в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 26.09.2014 року в розмірі 1 840 грн., дана заборгованість складається з: суми позики - 600,00 грн., проценти за користування позикою - 120,00 грн., відсотки за прострочення виплати позики - 1080,00 грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з умовами договору була ознайомлена, уклала даний договір і прийняла кошти в обумовленій сумі, але умови договору порушила. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Також, згідно умов Договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами Договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Ю.Д.К.», що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15-18). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до матеріалів справи позивач у відповідності до законодавства направляв відповідачу досудову вимогу повідомлення від 18.07.2014 року по погашенню заборгованості за договором, в якій було зазначено про відступлення права грошової вимоги, було визначено грошову вимогу та зазначено фактор якому має бути здійснено платіж, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24). Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором № 792623112 від 19.02.2014 року в розмірі 1840 грн. 00 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved