Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

ПАТ «Кредо Банк» звернувся до суду із позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16.02.2007 року в розмірі 62231,86 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16.02.2007 року між ПАТ «Кредо Банк» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору банківського рахунку (карткові рахунки) № 2625701014355 від 07.02.2005 р. про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 13000 грн., а відповідач зобовязувався виплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі на умовах визначених договором. 17.07.2008 року відповідно до додаткового договору, кредитний ліміт було змінено до розміру 24000 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, однак відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути заборгованість за зобовязання станом на 13.10.2015 року в розмірі 62231,86 грн. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти\~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом встановлено, що 16.02.2007 року між ПАТ «Кредо Банк» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору банківського рахунку (карткові рахунки) № 2625701014355 від 07.02.2005 р. про встановлення кредитного ліміту в розмірі 13000 грн., який збільшений до 24000 грн. додатковим договором від 17.07.2008 року. Відповідно до п.п. 1, 2.1 додаткового договору до договору банківського рахунку (карткові рахунки) № 2625701014355 від 07.02.2005 р. про встановлення кредитного ліміту, банк зобовязався надати клієнту грошові кошти (кредит) для здійснення операцій з використанням платіжних карток у розмірі 13000 грн. на весь строк дії платіжної картки, яка видана на підставі банківського рахунку (карткові рахунки) № 2625701014355 від 07.02.2005 року, а клієнт зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки. Крім того, за несвоєчасне виконання зобовязання , клієнт, крім відшкодування збитків та упущеної вигоди, сплачує банку пеню у розмірі визначену у п. 5.1 додаткового договору. Згідно п. 4.1 договору, клієнт зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Додатковим договором, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем видачі кредиту. Пунктом 2.3 встановлено, що датою видачі кредиту вважається день списання клієнтом кредитного ліміту або його частини з карткового рахунку № 2625701014355. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак взятих на себе кредитним договором зобовязань не виконує, внаслідок чого станом на 13.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 62231,86 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~\~три роки. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі\~\~спливом\~\~позовної\~\~давності\~до\~основної\~\~вимоги вважається,\~\~що\~\~позовна\~\~давність\~\~спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки,\~\~накладення стягнення\~\~на\~\~заставлене\~\~майно тощо). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив\~\~позовної\~\~давності,\~\~про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Верховним Судом України висловлена правова позиція в постанові від 19.03.2014 року (справа №\~614\~цс\~14), щодо початку перебігу позовної давності, а саме: відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором з пропуском позовної давності, відповідач клопотанням заявив про застосування спливу позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed