Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №212/М від 10.01.2008 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 130000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.01.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 10.01.2008 року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.01.2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Масаловою М.В. за р. №25. Вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2015 року позов задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №212/М від 10.01.2008 року в розмірі 444320,75 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу з початковою ціною 420970,00 грн. Проте, державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції під час проведення виконавчих дій за іншими виконавчими провадженнями було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, у тому числі на майно, що є предметом іпотеки. Зазначає, що банк, як іпотекодержатель нерухомого майна має першочергове право на реалізацію предмету іпотеки в разі порушення основного зобов'язання, відповідно до умов договору іпотеки на вибір іпотекодержателя провести реалізацію чи оформити право власності на даний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитним зобов'язанням боржника. У зв'язку з чим, просить звільнити з-під арешту господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача - відділу ДВС Луцького районного управління юстиції та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Представники відповідачів - ПАТ «ВіЕйБі Банк», ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» в судове засідання не з'явилися, надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. У задоволенні позовних вимог просять відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представник відповідача ПАТ «Діамантбанк» Студницький А.Б. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» Бакай А.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Заявив клопотання про застосування до вирішення спору позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №212/М від 10.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 130000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.01.2023 року (а.с. 7-8). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 10.01.2008 року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.01.2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Масаловою М.В. за р. №25 (а.с. 9-10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №212/М від 10.01.2008 року в розмірі 444320,75 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу з початковою ціною 420970,00 грн (а.с. 25-26). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 18 Закону України «Про заставу» передбачено, якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Проте, як з'ясовано в судовому засіданні і вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на майно, що перебуває в іпотеці, накладені арешти, а саме: - постановою про арешт майна боржника від 18.02.2010 року в межах виконавчого провадження №17499191 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 11.02.2010 року в межах виконавчого провадження №17233994 на користь АБ «Діамантбанк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 25.06.2010 року в межах виконавчого провадження №19962692 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 24.03.2011 року в межах виконавчого провадження №25419253 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 07.02.2012 року в межах виконавчого провадження №31101902 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 07.02.2012 року в межах виконавчого провадження №17499191 на користь АБ «Діамантбанк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 09.02.2012 року в межах виконавчого провадження №31161238 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника від 23.02.2012 року в межах виконавчого провадження №31389776 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Корцем В.П.; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.11.2012 року в межах виконавчого провадження №35347613 на користь ПАТ «ПУМБ» Головним державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С.; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.06.2012 року в межах виконавчого провадження №23319601 на користь ПАТ «ПУМБ» старшим державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Квятковським О.В.; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.03.2013 року в межах виконавчого провадження №36097608 на користь ПАТ КБ «Надра» заступником начальника відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С.; - постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.09.2015 року в межах виконавчого провадження №48572665 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» старшим державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції Плуговим Г.О. Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі примусового виконання постанов про відкриття виконавчого провадження в процесі та реалізації спірного нерухомого майна, ПАТ КБ «Приватбанк» буде позбавлене можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором, забезпечені згідно договору іпотеки і враховуючи, що обтяження рухомого майна було зареєстровано позивачем раніше виникнення прав третіх осіб щодо даного майна і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріоритетом, то в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги по зверненню стягненню за кредитними договорами за рахунок іпотечного майна, а тому вимоги підлягають до задоволення. Суд приходить до висновку також, що клопотання представника відповідача Бакая А.В. про застосування до вирішення спору позовної давності до задоволення не підлягає. Відповідно до змісту положень ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За змістом ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено в судовому засіданні ПАТ КБ «ПриватБанк» жодним чином не був повідомлений про дії, що вчинялися щодо переданого йому в іпотеку нерухомого майна, зокрема, накладення арештів на спірне майно по інших зобов'язаннях. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Outcome: approved