Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 17.01.2008. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 8727.29 доларів США на термін до 16.01.2013. [PERSON], в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 17.01.2008. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] уклали окремі договори поруки, за яким поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Так як відповідачі не виконали своїх обов'язків по погашенню кредиту, які випливають з укладених договорів, позивач звернувся до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі, які за даними адресно-довідкового бюро Балтського району, проживають за адресою, зазначеною позивачем, на виклик суду не з'явилися, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені завчасно та у встановлений законом спосіб, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою Укрпошти про те, що відповідачі за вказаними адресами не проживають. Зазначена обставина дає суду підстави, за умовами ст. 74 ЦПК України, визнати судовий виклик таким, що вручений відповідачам належним чином, та розглянути справу за відсутності відповідачів. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче. 17.01.2008. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір за № OD25AE000020882, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 8727.29 доларів США на термін до 16.01.2013. з процентною ставкою 10,56% річних за користування кредитними коштами, [PERSON], в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Цього ж дня, 17.01.2008., ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] уклали окремі договори поруки, за яким поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, строком на 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором, та перерахував 17.01.2008. на рахунок відповідача кошти у розмірі 8727, 29 доларів США. В свою чергу, [PERSON], починаючи з 23.12.2008., відмовився виконувати умови кредитного договору, а саме сплачувати чергові щомісячні платежі, у зв'язку з чим станом на 25.12.2014. виникла заборгованість, розмір якої складається з наступного: -133775, 65 грн. ( 8482, 92 доларів США за курсом 15.77) - заборгованість за кредитом; -31220, 50 грн. ( 1979, 74 доларів США за курсом 15.77) - заборгованість по процентам за користування кредитом; -6003, 64 грн. ( 380, 70 доларів США за курсом 15.77) - заборгованість по комісії за користування кредитом; -373964, 26 грн. ( 23713, 65 доларів США за курсом 15.77) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; -249, 95 грн. ( 15, 85 доларів США за курсом 15.77) - штраф (фіксована частина); -27248, 19 грн. ( 1727, 85 доларів США за курсом 15.77) - штраф (процентна ставка). Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всупереч зазначеним вимогам [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 25.12.2014. у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 572462,25 грн, яка підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, заборгованість за кредитом - 133775, 65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 31220, 40 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6003, 64 грн., штраф (фіксована частина) - 249, 95 грн., штраф (процентна ставка) - 27248, 19 грн. Стосовно стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, то суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Так як згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, позовна давність при вирішенні даного спору не може бути застосована, оскільки відсутня заява відповідача з цього приводу. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. ПАТ КБ «ПриватБанк» в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню в сумі 373964, 26 грн. Зважаючи на те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, тому відшкодуванню підлягає та частина пені, що дорівнює сумі заборгованості за кредитом. Що стосується стягнення коштів з поручителів, суд виходить з того, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 12) про те, що він діє протягом 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Отже, в цьому випадку суд вважає за доцільним застосувати умови ч. 4 ст. 559 ЦК України і визнати поруку припиненою, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позивач не пред'явив вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 16 січня 2013 року. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 17 січня 2013 року, протягом наступних шести місяців, чим позивач не скористався, у зв'язку з чим, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів з поручителів неправомірними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2120,78 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial