Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач 05.05.2021 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних від простроченої суми заборгованості та інфляційні витрати за останні три роки в сумі 26 209,45 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що 01.11.2007 року між ПАТ Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ Альфа-Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 287/1-523, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 166 000 грн. Позивач виконав своєчасно та повністю свої зобов`язання за умовами договору, проте відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 06.02.2018 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ Альфа-Банк) заборгованість за договором № 287/1-523 від 01.11.2007 року у розмірі 218 864,01 грн. 27.04.2021 року на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості було зараховано грошові кошти в сумі 136 618,20 грн., проте на момент подання позовної заяви непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 82 245,81 грн. Оскільки судове рішення про стягнення боргу наразі не виконане, тому позивач просить застосувати до боржника відповідальність за невиконання грошового зобов`язання відповідно до положень ст. 625 ЦК України у вигляді трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості та інфляційні витрати. За розрахунком позивача з дати постановлення рішення суду до дня звернення до суду з вказаним позовом 3% річних становлять 7942,84 грн., інфляційні збитки 18 266,61 грн., а всього 26 209,45 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Сторони в судові засідання 01.06.2021 року, 07.06.2021 року та 26.07.2021 року не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] з адреси: [ADDRESS] знята на підставі рішення суду, тому повідомлення здійснювалось на офіційному веб-сайті судової влади України згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подала відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ПАТ Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ Альфа-Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 287/1-523, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 166 000 грн. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала свої обов`язки за договором і 06.02.2018 року заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/3108/17 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ Альфа-Банк) заборгованість за договором № 287/1-523 від 01.11.2007 року у розмірі 218 864,01 грн. 27.04.2021 року на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості було зараховано грошові кошти в сумі 136 618,20 грн., проте на момент подання позовної заяви непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 82 245,81 грн. За розрахунком позивача за період з 06.02.2018 року до 26.04.2021 року, тобто з дати постановлення рішення суду до дня звернення до суду з вказаним позовом, 3% річних становлять 7942,84 грн., інфляційні збитки 18 266,61 грн., а всього 26 209,45 грн. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с. 7-14). При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права. Згідно частини першої\~статті 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також\~з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Новоград-Волинського\~міськрайонного суду\~Житомирської області\~№ 285/3108/17 від 06.02.2018 року. Також грошове зобов`язання про стягнення кредитної заборгованості за рішенням суду на даний час не виконано. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої\~статті 625 ЦК України. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з них судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Відтак позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. У силу приписів\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved