Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач 04.10.2017 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано 10.07.2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, знаходиться на її утриманні, однак угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, хоча відповідач є працездатним, хоча і не працює, однак має сільськогосподарську техніку, якою обслуговує землі різних підприємств, неодноразово перетинає кордон для заробітку, нещодавно придбав автомобіль за 20000 умовних одиниць, нікому іншому аліменти не платить, а їй самій важко утримувати сина, який часто хворіє, йому потрібні кошти на ліки, додатково вивчає англійську мову, є вихованцем хореографічного колективу, в зв'язку з чим потребує більших коштів на своє утримання, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 3000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вона працює головним спеціалістом Волочиського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Хмельницькій області, її середньомісячна заробітна плата становить від 3000 грн. до 3500 грн., відповідач надавав кошти на сина до червня 2017 року щомісячно по 500 грн., а коли вона попросила надавати їй щомісячно по 1000 грн., він їх перестав з того часу надавати взагалі кошти. Відповідач позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти, однак не в заявленому розмірі, а в розмірі 1000 грн., оскільки він хоча і є працездатним, інших утриманців немає, однак не працює, підприємницькою діяльністю не займається, живе за рахунок домашнього господарства, яке ведуть його батьки, дійсно має один трактор, бо хоче взяти землю для обробітку, також зареєстрований на його ім'я автомобіль, якого він купив для товариша за кошти того, оскільки він не мав закордонного паспорта, протягом 2017 року два рази по 4 дні був за кордоном по проханню товариша допомогти в купівлі с/г техніки, а до того останній раз був за кордоном в липні 2015 року по кілька днів, однак там не працював, тому не зможе сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.07.2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, який проживає окремо від сина та бувшої дружини, а дитина проживає разом із позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей;з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленністю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикртний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач повинен виконувати обов'язок по утриманню своєї дитини, однак як встановлено судом, він з червня 2017 року не виконує цей обов'язок, працездатний, однак не працює, інших утриманців немає, а дитина знаходиться на утриманні позивачки, тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, однак враховуючи також обмежені можливості відповідача, відсутність у нього роботи, регулярних поїздок за кордон на заробітки, що підтверджується оглянутими судом закордонними паспортами, великий розмір аліментів, які просить стягувати позивач, те, що обов'язок по утриманню дитини лежить не лише на відповідачу, а й на позивачу, яка працює та регулярно отримує заробітну плату, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, присудивши стягнення аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно по 1250 грн., що не буде перевищувати встановленого державою розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а вказаний розмір не позбавить відповідача на прожитковий мінімум та можливість забезпечувати себе матеріально для задоволення фізіологічних потреб. Визначений розмір аліментів, а також зарплата позивача дозволять забезпечити необхідний прожитковий мінімум на дитину, який з 01.05.2017 року для дитини від 6 до 18 років становить 1777 грн., та не буде відповідно меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Позивачем не доведено наявність потреби на лікування дитини, оскільки надані нею документи з амбулаторної картки датуються 2008, 2009 та 2014 роками, а вказані підстави, як і розвиток здібностей дитини є підставою для вирішення питання про додаткові витрати на дитину згідно вимог ст.185 СК України.

Outcome: partial