Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач 06 квітня 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що їй на підставі договору дарування від 26.12.2000 року належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Проте, колишній власник майна до сьогодні не знявся з реєстраційного обліку, в квартирі не проживає, його місце знаходження не відомо. Позивач просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 3 в будинку № 20 по вулиці Халіана Грімау в місті Дніпропетровськ, зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за вказаною адресою. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочно розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно договору дарування, посвідченого 26 грудня 2000 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим № 7024, належить на праві власності [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Однак, судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, в ній відсутні його особисті речі, про що свідчить акт про не проживання за місцем реєстрації за підписом в.о. директора КЖЕП № 34 (а.с.26). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірній квартирі то суд вважає, що є всі підстави визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 3 по вул. Хуліана Грімау, 20 в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує її право як власниці, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, і

Outcome: approved