Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що відповідно до кредитного договору від 03 жовтня 2009 року, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку, [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 29 червня 2015 року [PERSON] має заборгованість в сумі 23701.63 грн., яка складається з 2911.29 грн. - заборгованість за кредитом, 16805.5 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2380 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1104.84 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 23701.63 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав письмове клопотання відповідно до якого просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.п. 3.2., 3.3. умов та правил надання банківських послуг клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У відповідності до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. В порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки відповідачка належним чином не виконала. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 29 червня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованості у сумі 23701.63 грн., з яких: 2911.29 грн. - заборгованість за кредитом; 16805.5 грн. - заборгованість за процентами; 2380 грн. - нарахована комісія; 1604.84 грн. - заборгованість по штрафам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 23701.63 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути на користь банку судові витрати у сумі 243.6 грн. сплаченого судового збору

Outcome: approved