Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 09.12.2013р. звернувся в суд з даним позовом , позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 року являється власником житлового будинку [ADDRESS], якому крім нього, його матері та сина, являються зареєстрованим також відповідачі, які не являються членами його сім»ї, які за даною адресою не проживають тривалий час, так як проживають в іншому населеному пункті. Особистих речей відповідачів в даному будинку немає, їх фактичне місце проживання йому невідоме. Між ним та відповідачами не існує жодних договірних відносин з приводу користування належним йому будинком, і такі відсутні без поважних за місцем реєстрації тривалий час. З цих підстав просить визнати відповідачі такими, що втратили право на користування даним будинком. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов підтримав з вище зазначених підстав, який просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в тому числі через оголошення в пресі, з невiдомих причин не явилися в судове засідання, не надали свої докази та заперечення на позов, від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З»ясувавши дійсні обставини справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що за Договором дарування житлового будинку з земельною ділянкою, укладеного 13.05.2003 р., [PERSON] отримав в дар отримав в дар житловий будинок [ADDRESS] пустомитівського району та, згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно , дане нерухоме майно 18.12.2003р. зареєстрував за собою на праві власності. Згідно довідки виконкому Лисиничівської сільської ради №435 від 27.03.2014р., в будинку по [ADDRESS] значиться зареєстрованими позивач, його син [PERSON] та відповідачі [PERSON], 1963 р.народження , [PERSON], 1964 р. народження , [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1989 р.народження, [PERSON], 1988 р.народження, [PERSON], 1986 р.народження. Згідно Акту перевірки по місцю проживання, складеного 20.03.2014р. за участю працівників Лисиничівської сільської ради, в будинку [ADDRESS] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], значаться зареєстрованими, але не проживають. Статтями 71 та 72 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності особи за нею зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З підстав вище зазначених суд вважає, що відповідачі понад шість місяців не проживають в згаданому будинку №1, а тому втратили право на користування жилим приміщенням, яке в даний час належить на праві власності позивачу. Тому вони повинні бути визнані такими, що втратили право на користування зазначеним жилим приміщенням, та зняті з реєстраційного обліку за даною адресою.

Outcome: approved