Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач 06.03.2019 звернулася до суду з даним позовом, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати по справі, що складаються з судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що з 14.05.2011 по 16.05.2013 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, вітчимом та тіткою в [ADDRESS] і зовсім не знає свого біологічного батька. Крім того, рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина. Відповідач систематично, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських прав. Матеріальне забезпечення малолітнього сина здійснюється матір`ю та її чоловіком. Позивачем ніколи не створювалися перешкоди для спілкування між сином та батьком. З метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав у судовому порядку. Ухвалою суду від 26.04.2019 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.05.2019. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Третя особа у встановлений судом строк правом подавати пояснення щодо позову не скористалася. Ухвалою суду від 22.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2019. Позивач та її представник - адвокат Дахно І.М. в судовому засіданні викладені у позовній заяві обставини підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлений належно, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, також, не заперечує проти стягнення з нього понесених позивачем судових витрат. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлений належно, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Під час винесення судового рішення, просить суд виходити з найкращих інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 14.05.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Таращанського районного суду Київської області від 16.05.2013 по справі № 379/698/13-ц розірвано (а.с.21). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2013 по справі № 2-208/2013 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина. 30.08.2017 позивач зареєструвала у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві шлюб з [PERSON] , актовий запис № 2114. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а.с.17). Згідно характеристики з місця проживання, виданої головою житлово-будівельного кооперативу Подільського району м. Київ «Маяк» (а.с.14), малолітній син проживає разом з матір`ю, вітчимом та тіткою по [ADDRESS] з 2015 року. У відповідності до Первинного психологічного висновку психолога ТОВ «Медична клініка «ВІВА» Качанової Л.Б. на підставі проведеної бесіди 31 липня 2018 року з малолітнім [PERSON] у дитини до матері виявлено ставлення за типом «злиття», дитина більше сприймає маму, як одне ціле, до вітчима ( [PERSON] ) виявлено позитивне ставлення - дитина називає його «папа» і говорить до нього, як про сильного, розумного, доброго, що він йому подобається. З біологічним батьком дитина не знайома (а.с.28-30). Згідно з актом обстеження умов проживання від 10.07.2018 року умови проживання малолітнього [PERSON] добрі. Квартира обладнана необхідними меблями та предметами побуту. Для виховання та розвитку дитини створено відповідні умови: в кімнаті для дитини є окреме місце для сну, письмовий стіл, дитячий куточок, іграшки, книжки, речі особистого вжитку. Стосунки та традиції в сім`ї є загальноприйнятні (а.с.19). Згідно характеристики № 136, виданої 27.09.2018 спеціальним загальноосвітнім дитячим будинком «Малятко» для дітей дошкільного та шкільного віку, [PERSON] , [INFO] , навчався в установі з 06.09.2016 по 31.05.2018 на неповному державному утримання. За час навчання в установі вихованням дитини займалася лише мати. Між хлопчиком та матір`ю є довірливі стосунки мати піклується про свого сина, займається його вихованням та лікуванням. Батько дитини [PERSON] у вихованні сина ніякої участі не брав, в установі ніколи не з`являвся (а.с.20). Згідно характеристики, виданої загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа № 262» Подільського району м. Києва, [PERSON] навчається у школі з 03 вересня 2018 року. [PERSON] має хороший фізичний і розумовий розвиток, однак навчається не в міру свої можливостей. Мати учня приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класоводом, реагує на пропозиції та рекомендації вчителів стосовно успішності та поведінки сина (а.с.23). Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України [PERSON] не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у вихованні та утриманні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина. Згідно висновку від 06.08.2019 № 106-6239, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання та матеріального утримання своєї дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, суд керується наступним. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком малолітнього [PERSON] , фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітнього сина. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати по оплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved