Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 16173,59 грн. та судові витрати у справі. Заявлені вимоги мотивує тим, що 02.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами зазначеного договору боржник зобовязувалась щомісячно здійснювати погашення кредиту, проте взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість у вказаній вище сумі. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не зявились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 02.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір (що складається із заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг) про надання грошових коштів в сумі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,0% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як убачається з матеріалів справи ЗАТ КБ «ПриватБанк» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у звязку із зміною типу банку і є його правонаступником (а.с.17-19). На виконання умов зазначеного вище кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязалась здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його використання, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії (п.6.5 Умов). Можливість односторонньої зміни тарифів (відсоткової ставки) обумовлена сторонами у п.5.3 умов. Виходячи із змісту п.8.6 сторони домовились про нарахування (в разі порушення умов договору в частині строків платежів) штрафів в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову). У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 16173,59 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 9222,99 грн.; боргу по процентах за користування кредитом 5604,24 грн.; пені та комісії 100,00 грн.; штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 746,36 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.4-7). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем заява разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Виходячи із змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обовязок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити повністю. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved