Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 12.03.2007 р. між Банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти з кінцевим терміном повернення 11.03.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Банк «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль Daewoo Lanos, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачеві. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором звернути стягнення на предмет застави та стягнути з відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача до початку судового засідання звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 13.05.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником майна, всіх прав та обов'язків Банку «ПриватБанк». 12.03.2007 р. між Банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с. 13-15). Відповідно до п. 7 Кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 13222,33 доларів США, із строком повернення кредиту до 11.03.2014 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 12.03.2007 року між Банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, а саме автомобіля Daewoo Lanos, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачеві, згідно умов якого, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк має право звернути стягнення на предмет застави та за його рахунок задовольнити свою вимогу (а.с. 17-19). Відповідач в порушення умов Кредитного договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В результаті невиконання умов Кредитного договору станом на 07.11.13р. відповідач має заборгованість у розмірі 3123,84 доларів США яка складається з наступного: 2665,57 доларів США - заборгованість за кредитом; 179,18 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 120,84 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 158,25 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 5-8). Причиною спору на думку позивача стала відмова [PERSON] у добровільному порядку виконати умови Кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та умовами Кредитного договору від 12.03.2007 р. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Дослідженими у справі доказами встановлено, що [PERSON] не виконав у повному обсязі своїх зобов'язань за Кредитним договором, у зв'язку з чим виникла перед Банком у розмірі 3123,84 доларів США. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 15.7.1 Договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Пунктом 24 Договору застави визначено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Для виконання рішення суду щодо продажу транспортного засобу необхідно зняти автомобіль з обліку в ДАІ (п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388). Зняття з обліку транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, виконавчого напису нотаріуса або рішення суду (п. 41 вищевказаних Правил). Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення виконання, про що зазначає у рішенні. Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем передано в заставу автомобіль марки Daewoo Lanos, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER]. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на чинному законодавстві, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 249 грн. 59 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 589, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved