Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: спільне підприємство «Лест-Сервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01 листопада 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та СП спільне Українсько-Італійське підприємство «Лест-Сервіс», в особі директора [PERSON], було укладено договір № 009/РА про надання строкового кредиту. Відповідно до умов укладеного договору, позичальник отримав кредит у розмірі 79500,00 грн. із відсотковою ставкою в розмірі 20,08 % з кінцевим терміном повернення кредиту до 01.11.2007 року. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 29.09.2016 року має заборгованість в сумі 237071,44 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 33761,93 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 73479,13 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 129830,38 грн. Враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу, про що роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, шо виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом стягення з відповідачки частини боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, заборговаість до стягнення становить 90000,00 гри., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 33761,93 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 56238,07 грн. Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено Договором поруки № б/н від 01.11.2004 року, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення спільним підприємством «Лест-Сервіс» виконання зобов'язань за кредитними договором № 009/РА від 01.11.2004 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON], який діє на підставі угоди, в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Суду дав суперечливі пояснення про те, що відповідачка [PERSON] договір поруки від 01.11.2004 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладала та не підписувала і просив застосувати строки позовної давності, оскільки у відповідності до вимог п. 1.3 кредитного договору № 099/РА та договору поруки від 01.11.2004 року, строк виконання вказаного правочину встановлено 01 листопада 2007 року, а позов подано після спливу строків позовної давності, тобто через вісім років. Представник третьої особи - спільного підприємства «Лест-Сервіс», в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № 009/РА від 01 листопада 2004 року СП спільне Українсько-Італійське підприємство «Лест-Сервіс», в особі директора [PERSON], отримало строковий кредит в розмірі 79500,00 грн. з відсотковою ставкою відповідно до пп. 4.1, 4.2 Договору та строком виконання зобовязань згідно із п. 1.3 Договору. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Станом на 29.09.2016 року заборговаість до стягнення становить 90000,00 гри., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 33761,93 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 56238,07 грн. Відповідачка [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсоткам відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved