Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з\~[PERSON] та [PERSON] \~ заборгованості за кредитним договором в сумі 197792,64\~ грн., а також\~ судових витрат в сумі 2966,89 грн. \~ В позові\~ зазначено, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору №ZPBDGA00000134\~ від 23.09.2008 року\~\~ остання отримала кредит\~у розмірі 35420,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, терміном повернення до 23.09.2013 року. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит, в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №ZPBDGA00000134\~ від 23.09.2008 року\~\~ \~\~між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №ZPBDGA00000134/2\~ від 23.09.2008 року, за яким останній поручився за виконання [PERSON] зобовязань, що виникають з кредитного договору, у тому ж розмірі, що й позичальник. Проте, в порушення умов кредитного договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого за нею станом на 22.01.2016 року утворилась заборгованість в сумі 197792,64 грн., яка складається з: 31422,36 грн. \~ заборгованість за\~ кредитом;\~18983,78 грн. \~ заборгованість по процентам за користування кредитом; 5336,59 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 132393,12 грн.- \~пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;\~ 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 9406,79 грн.\~ штраф (процентна складова). В судовому засіданні представники ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреностями [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити. Зазначили, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.08.2013 року, що набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 108301,17 грн. було звернуто стягнення на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька обл., Бердянський район, с. Луначарське, вул. Дімітрова, 62, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, що буде встановлена за згодою між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», або на підставі оцінки майна. Проте, до теперішнього часу [PERSON] не вживав заходів для реалізації предмета іпотеки, внаслідок чого штучно збільшив суму заборгованості за кредитом. На даний час вартість вказаного житлового будинку складає 192000,00 грн., що підтверджується довідкою «Центру нерухомості» від 15.07.2016 року, а отже [PERSON] має можливість задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмета іпотеки. Вважають, що за даних обставин, стягнення в судовому порядку з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, що суперечить чинному законодавству. Крім того, зазначили, що відповідно до умов кредитного договору та договору поруки сторони визначили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів, в пять років, а тому частина позовних вимог Банку заявлена з порушенням строку звернення до суду, що є підставою для відмови у позові. Просили суд зменшити розмір неустойки з огляду на те, що відповідачі є пенсіонерами, отримують мінімальну пенсію та не мають інших доходів. Кредит отримувався для лікування [PERSON] і на виконання умов кредитного договору було сплачено понад 19000,00 грн. Також просили врахувати, що відповідачі не мають іншого житла крім житлового будинку №62 по вул. Дімітрова в с. Луначарське Бердянського району, на який було звернуто стягнення, а тому задоволення даного позову поставить їх на межу виживання. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в звязку з наступним. \~ Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPBDGA00000134\~, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35420,00 грн зі сплатою за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, та кінцевим терміном повернення до 23.09.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 23.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та\~\~\~[PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька обл., Бердянський район, с. Луначарське, вул. Дімітрова, 62. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] О.Ф._ було укладено договір поруки №ZPBDGA00000134/2\~, за якими поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість станом на 22.01.2016 року в розмірі 197792,64 грн. Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.08.2013 року, яке набрало законної сили 31.08.2013 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені. У рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 23.09.2008 року в сумі 108301,17 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька обл., Бердянський район, с. Луначарське, вул. Дімітрова, 62, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, що буде встановлена за згодою між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», або на підставі оцінки майна. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вказаного житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. \~\~\~\~ Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. \~\~ Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання, то кредитор у грошовому зобов'язанні, при його порушенні боржником, має право вимагати як стягнення боргу, так і звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення такого боргу. Звернення стягнення на передане в іпотеку майно не позбавляє кредитора права на стягнення заборгованості. При цьому чинним законодавством не встановлено заборони на одночасне задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки на її погашення. Стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки на її погашення не може розцінюватись як подвійне стягнення, оскільки у першому випадку стягується заборгованість, а в другому звертається стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу із спрямуванням виручених коштів на погашення заборгованості.\~\~ Розрахунок стягнутих та розмір виручених від продажу коштів, які підлягають спрямуванню на погашення боргу, визначається на стадії виконання судового рішення виходячи із фактично сплачених сум. Відмова у захисті порушеного права в обраний позивачем спосіб, коли він не обмежений законодавством у можливості одночасного стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки на її погашення, та визначення одного із таких способів на власний розсуд є порушенням його права на доступ до правосуддя, яке передбачене ст. 3 ЦПК України, ст. 16 ЦК України. З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 31422,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18983,78 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 5336,59 грн. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів пені та штрафів суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору та п. 12 договору поруки сторони визначили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені та штрафів, в пять років Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість з пені в період з 14.03.2011 року по 14.03.2016 року складає 126465,94 грн. Загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України) Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, розмір збитків значно перевищує розмір заборгованості з пені. Згідно матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами та відповідно до рішення суду виселені з належного останньому житлового будинку. Іншого житла та доходів окрім пенсії відповідачі не мають. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що наведені вище обставини мають істотне значення, а тому вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, до 45570,71 грн. (відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.08.2013 року, справа №310/2955/13-ц). Також відповідно до умов кредитного договору на користь позивача необхідно стягнути з відповідачів 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 4798,84 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1515,39 грн.

Outcome: partial