Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просив стягнути з них заборгованість у розмірі 204 875,83 гривень та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 18.06.2008 року було укладено кредитний договір № 11358581000, згідно до умов яких банківська установа надала відповідачу [PERSON] у розмірі 28 000 швейцарських франків зі сплатою за користування кредитними коштами 10,99 % річних, строком до 18.06.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання 18.06.2008 року було укладено договір поруки № 1135851000 з [PERSON], відповідно до положень якого встановлена солідарна відповідальність боржника та поручителя у випадку порушення кредитних зобов'язань. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в наслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 09.11.2013 року становить 23 585,57 швейцарських франків, що за курсом станом на день розрахунку становить 204 875,83 гривень, з яких заборгованість за кредитним договором - 166 200,85 гривень (19 133,26 швейцарських франків), заборгованість за простроченими процентами - 30 908,44 гривень (3 558,22 швейцарських франків), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 5 544,51 гривень (638,29 швейцарських франків), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 222,03 гривень (255,80 швейцарських франків). У судовому засіданні представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» Горшков А.Г. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позовної заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні фактично не заперечувала, що її довіритель з 2011 року не вносить періодичні платежі, проте наполягала на тому, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем є неналежним, та право вимоги не настало, оскільки строк закінчення договору не настав, а вимога про дострокове повернення була надіслана на їх адресу в порушення передбачених кредитним договором строків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки банк не повідомив його про порушення умов кредитного договору з боку [PERSON], та здійснив нарахування відсотків та штрафних санкцій, що фактично є збільшенням обсягу зобов'язань, та є підставою для припинення поруки. Крім того досудова вимога була надіслана на його адресу з порушенням строків, передбачених умовами договору. Крім того. сплив 6-и місячний строк з моменту порушення зобов'язання [PERSON], у зв'язку з чим договір поруки також припиняє свою дію. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа зобов'язаний надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. З положень, встановлених ст. 554 ЦК України виникає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України . Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 18.06.2008 року було укладено кредитний договір № 11358581000, згідно до умов яких банківська установа надала відповідачу [PERSON] у розмірі 28 000 швейцарських франків зі сплатою за користування кредитними коштами 10,99 % річних, строком до 18.06.2018 року. Встановлений графік внесення платежів (а.с. 6-15). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в наслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 09.11.2013 року становить 23 585,57 швейцарських франків, що за курсом станом на день розрахунку становить 204 875,83 гривень, з яких заборгованість за кредитним договором - 166 200,85 гривень (19 133,26 швейцарських франків), заборгованість за простроченими процентами - 30 908,44 гривень (3 558,22 швейцарських франків), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 5 544,51 гривень (638,29 швейцарських франків), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 222,03 гривень (255,80 швейцарських франків) (а.с. 18-26). В якості забезпечення виконання зобов'язання 18.06.2008 року було укладено договір поруки № 1135851000 з [PERSON], відповідно до положень якого встановлена солідарна відповідальність боржника та поручителя у випадку порушення кредитних зобов'язань (а.с. 16-17). Як встановлено п. 1.3 договору поруки від 18.06.2008 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафний санкцій, передбачених умовами Основного договору (а.с. 16). З урахуванням наведеного суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо збільшення обсягу відповідальності, оскільки умови кредитного договору з [PERSON] не змінювались, та усі розрахунки заборгованості, процентів та штрафні санкції були розраховані відповідно до умов Основного договору, строк виконання якого 18.06.2018 року, у зв'яжу з чим суд приходить до висновку, що строк звернення до суду з позовом як до основного боржника, так і до поручителя, не сплив. ПАТ «УкрСиббанк» надіслав на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] вимоги про погашення простроченої заборгованості від 03.10.2013 року, які відповідачі отримали відповідно 29.10.2013 року та 23.10.2013 року, тоді як до суду звернулись з позовом вже 19.11.2013 року, тобто в продовж 20 днів, проте суд не приймає до уваги доводи відповідачів щодо порушення місячного строку, встановленого зазначеними вимогами, оскільки навіть на час ухвалення рішення відповідачі не погасили прострочену заборгованість. За принципами змагальності та диспозитивності цивільного процесу, встановленими статтями 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, з наданням суду належних і допустимих доказів, обсяг яких сторона визначає самостійно. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] щодо неналежності розрахунку, оскільки це суперечить матеріалам справи. Так розрахунок здійснений відповідно до умов кредитного договору та в межах строку позовної давності. Жодних доказів неналежності розрахунку до суду не надано. Суд приймає розрахунок позивача щодо стягнення суми кредиту, заборгованості по процентам, як належний по справі доказ. Відповідно до ст. 99 Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 « Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, у зв'язку з чим, на вимогу представника позивача, обчислення суми заборгованості здійснюється у національної валюті за курсом, станом на час звернення до суду з позовом. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved