Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Першочергово [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності домоволодінням по [ADDRESS] посилаючись на те, що являючись законним власником нерухомості він у 2004 році дозволив відповідачу тимчасово проживати у ньому, про що надав згоду зареєструвати його місце проживання. Відповідач у його домоволодінні проживав зі своєю сім'єю до 2008 року після чого сім'я розпалася і вони фактично перестали проживати у будинку. На теперішній час він має намір розпорядитися на свій розсуд своєю власністю, однак не має можливості реалізувати своє право на нерухоме майно, причиною чому слугує реєстрація місця проживання відповідача, який у добровільному порядку не бажає зняти своє місце проживання з реєстраційного обліку. Згодом позивач змінив свої вимоги звернувшись з додатковим позовом також і до [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] про позбавлення їх права користування та розпорядження житловим будинком. Позовні вимоги обгрунтував тим, що на теперішній час у його домоволодінні зареєстрованими є відповідачі у зв'язку з чим не може розпорядитися своїм майном на свій розсуд. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] У своїй письмовій заяві проти позову не заперечує і просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні. Відповідач [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], заперечувала проти позовних вимог без посилань на ті чи інші обставини. Представник органу опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судовому засіданні заперечував проти зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої [PERSON] посилаючись на порушення законних прав та інтересів дитини. Завідувач Томаківського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області просить суд у письмовій заяві розглянути справу за відсутності у судовому засіданні представника даної установи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, представника органу опіки та піклування, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в певній їх частині, оцінивши зібрані у справі докази наступним чином. Статтею 3 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'' встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсиляються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Обстежена в судовому засіданні домова книга на домоволодіння підтверджує, що зареєстроване місце проживання у вказаному домоволодінні є за [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області місце проживання у вказаному домоволодінні зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] Місце проживання неповнолітньої [PERSON] за даними відомостями не зареєстровано або такою, що знято з реєстраційного обліку не значаться. Між тим, дослідженими паспортними відомостями відповідачки [PERSON] встановлено, що місце проживання останньої знято з реєстраційного обліку 23.08.2013 року, а тому в цій частині позовних вимог суд вважає відмовити позивачу за відсутності спору, як такого. Що стосується прав неповнолітньої [PERSON], то згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Як було встановлено у судовому засіданні, про що сторони не заперечували, [PERSON] та його колишня дружина [PERSON], а також їх малолітня дочка [PERSON] з 2008 року не проживають у спірному домоволодінні, оскільки їхня сім'я розпалася. Після того, як [PERSON] припинив шлюбні відносини з [PERSON], то переїхав проживати до іншого помешкання. У свою чергу [PERSON] також покинула домоволодіння, де проживає за іншим місцем і лише у 2013 році її місце проживання було знято з реєстраційного обліку. Неповнолітня дочка відповідачів фактично проживає зі своєю матір'ю, [PERSON], однак питання щодо зняття дитини з реєстраційного обліку вона не ставила. З акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 21.01.2014 року вбачається, що при обстеженні будинку виявлено відключення електроенергії, мережі газопостачання. Будь-які ознаки проживання у будинку людей відсутні. Отже суд, вважає можливим позбавити [PERSON] права користування та розпорядження житловим приміщенням внаслідок того, що він довгий час не проживає у будинку та згоден з позовом власника житла. Крім того, суд вважає можливим позбавити і неповнолітню [PERSON] права користування та розпорядження житловим приміщенням, оскільки вона фактично проживає зі своєю матір'ю за іншою адресою, тим самим не використовують довгий час своє право на проживання у будівлі, тому суд не вбачає можливих порушень прав та інтересів неповнолітньої у разі зняття її з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання можливе тільки за згодою особи, яка знімається з реєстрації, або на підставі рішення суду, в тому числі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: partial