Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.12.13р. [PERSON] отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 40000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 50540,69 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 37839,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9817,83 грн., штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 2382,89 грн. (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 82, 83, 89, 90, 98, 99). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 22.09.15р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 11.12.13р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, на підставі яких [PERSON] отримала кредит у розмірі 40000.00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5, 6-7, 8-31). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих и прострочених відсотків і комісії. [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. В результаті невиконання умов договору станом на 07.12.14р. відповідач має заборгованість у розмірі 50540,69 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 37839,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9817,83 грн., штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 2382,89 грн. (процентна складова) (а.с. 5). Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 505 грн. 41 коп. (а.с. 38). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved