overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Подружжя уклали шлюб, який 25 грудня 1987 року зареєстрували у Шаргуньському міському відділі ЗАГС Саріасійського району Сурхандарінської області Республіки Узбекистан, про що було зроблено актовий запис за № 60. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, а саме дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. 19 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що за час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, внаслідок чого у січні 2003 року вона (позивач) припинила підтримання шлюбних стосунків та ведення спільного господарства з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач також не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила суд залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Подружжя уклали шлюб, який 26 лютого 2008 року зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що було зроблено актовий запис за № 13. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . 3 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що подружнє життя не склалося, так як вони (сторони) мають різні погляди на життя, проживають окремо. За час спільного проживання він (позивач) втратив до відповідачки почуття любові. Він (позивач) вважає, що зберегти шлюб неможливо. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище не змінювала. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 3). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

По зазначеній справі 16 січня 2014 року постановлено та оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про розділ подружнього майна, стягнення вартості ? частки подружнього майна, задоволений частково з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи проведеної за замовленням відповідача з оплатою вартості експертизи в сумі 490 грн., з відповідача на користь позивача стягнута грошова компенсація вартості ? частки автомобіля в сумі 45406,83 грн. Вступна та резолютивна частини рішення були виготовлені та видані учасникам судового процесу 15.10.2013 року. Але, при виготовленні повного тексту рішення, судом було встановлено, що не вирішено питання стосовно стягнення витрат по оплаті судової аавтотоварознавчої експертизи оплаченою відповідачем в сумі 490 грн. Оскільки суд постановив рішення з урахуванням висновку судової експертизи, яка була проведена за клопотанням відповідача та оплачена їм, що підтверджується листом Севастопольського відділення ХНДІСЕ від 11.11.2013 року, позивач під час попереднього судового розгляду справи, оплачувати експертизу відмовилась, у зв'язку з чим ухвала була повернута до суду без виконання (арк.спр. 38), з позивача на користь відповідача підлягають до сплати судові витрати в сумі вартості оплаченої експертизи - 490 грн. У зв'язку з чим, судом з власної ініціативи вирішено питання про ухвалення додаткового рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Відповідно до п. 4 ст. 1 ст. 220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позвач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про розірвання шлюбу з підстав припинення шлюбних відносин. Ухвалою суду від 08.02.2019 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 04.04.2019року справу було призначено до судового розгляду, а також позовні в частині визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала заяву, в якій зазначає, що позивач в повному обсязі підтримує позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним, причини неявки суду не відомі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.01.2015 року. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позвач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про розірвання шлюбу з підстав припинення шлюбних відносин. Ухвалою суду від 12.03.2019 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 10.06.2019року справу було призначено до судового розгляду. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначає, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом належним, причини неявки суду не відомі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 травня 1992 року. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позвачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 листопада 1984 року в Москаленківській сільській раді Чорнобаївського району Черкаської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені з травня 2013року, причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя та несумісність характерів. Сім'я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. З мотивацією позивачки щодо причин розпаду сім'ї погодився. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Між сторонами 24 листопада 1984 року зареєстровано шлюб в Москаленківській сільській раді Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 12. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позиаач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 травня 2002 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 311. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, укладений 18 травня 2002 року, між нею та відповідачем [PERSON] До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 травня 2002 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 311 (а.с.3). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки, протягом тривалого часу проживають окремо і не ведуть спільного господарства,. Шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами немає. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позива [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Малківка в особі Малківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.10.2010 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, але ніхто із спадкоємців першої черги не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вона, будучи спадкоємицею другої черги, виявилася єдиною із спадкоємців, яка виявила бажання прийняти спадщину після смерті свого брата, але нотаріусом їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, оскільки вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини вказує те, що мала проблеми зі здоровям та проходила лікування з 25.04.2011 року по 01.05.2011 року, що припадає на крайній строк подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій вказав що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 153182 вбачається, що [PERSON] помер 29 жовтня 2010 року (а.с. 10). Як вбачається з довідки № 200 виданої виконкомом Малківської сільради від 05.05.2015 року, [PERSON] провела похорони брата [PERSON] за власні кошти (а.с.13). Згідно з повідомленням приватного нотаріуса [PERSON] від 13.05.2015 року № 492/02-31, [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON], оскільки нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.12). Прилуцькою ЦРЛ видано довідку № 1356 в тім, що [PERSON], [INFO], знаходилася на амбулаторному лікуванні в Прилуцькій ЦРЛ з 25.04.2011 року по 01.05.2011 року (а.с.14). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що причина пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважною, а тому суд вважає необхідним визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі викладеного та ст.ст. 1268 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивав звернувся до суду із позовом 11.11.2009 року, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 1574,65 грн, мотивуючи тим, що відповідачі тривалий час своїх обовязків -е виконують, добровільно заборгованість не погашають, також просила поновити строк позовної давності, оскільки відповідачі частково виконували обовязки по сплаті за надані послуги, що свідчить про визнання ними свого боргу. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причину неявки суду не повідомили про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, у звязку з чим справа розглядається за їх відсутності. Суд. заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є піднаймачем житлового приміщення, згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобовязанням, що випливають з договору найма. ^ Згідно зі ст.525 ЦК України однобічна відмова від виконання зобов'язань не допускається. З вимог ст. 64 ЖК України випливає, що розмір оплати за користування житлом встановлюєтся Кабінетом Міністрів України, ст. 68 ЖК України вказує, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну платню та комунальні платежі. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідачів за період з 01.09.2002 року по 30.09.2009 року складає 1574,65 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що за період з 01.09.2002 року по 11.11.2006 року позивачем І пропущений срок позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Згідно ч.З ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідачі в судове засідання не зявилися, про застосування позовної давності не заявили, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.,88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214 - 215, 224 ЦПК України , ст.ст. 64, 68 ЖК України, ст.16, 257, 267, 525 ЦК України- СУД

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позива звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 17.08.2012 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому ВК Соколівської сільської ради Буського району Львівської області. Від шлюбу мають малолітнього сина [INFO] Шлюб розриває з причин, що взаємовідносини з відповідачем не склалися. Спільне сімейне життя та спільне господарство не ведеться. Подальше існування шлюбу вважає недоцільним. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не явився, подав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомленний про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.08.2012 року ВК Соколівської сільської ради Буського району Львівської області. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати, судові витрати поклавши на відповідача. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved