Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач 06.08.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Лариси Савеліївни та просила: - розірвати договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] 24 лютого 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. за реєстровим №88. - скасувати право власності [PERSON] на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . - визнати право власності у порядку спадкування за [PERSON] на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги померлого [PERSON] Позивач громадянка США та звернулася до нотаріальної контори в Україні з приводу прийняття спадщини. В переліку спадкового майна, що отримала позивач була відсутня квартира [ADDRESS] . Зі слів сусідів померлого було встановлено, що [PERSON] за якою зареєстровано право власності здобуто неї незаконно, оскільки вона не допомагала ніяк та переоформила права після смерті [PERSON] . Останні три роки життя [PERSON] за ним доглядала [PERSON] . Оскільки стало відомо, що квартиру відповідач набула на підставі укладеного договору довічного утримання. Втім, позивач стверджує, що батько хворів на хвороби [PERSON] та [PERSON] , тому не міг розуміти значення своїх дій навіть якщо і підписував договір. Ухвалою суду від 10.08.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-ддений термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 24.09.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.11.2018 року. У підготовчому засіданні 27.11.2018 року було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, наступне підготовче засідання призначено на 20.02.2019 року. До суду 19.02.2019 року надійшов відзив приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. на позовну заяву. Згідно якого третя особа просила відмовити у задоволені позову повністю, з огляду на те, що під час укладення оскаржуваного договору були дотримані всі вимоги, встановлені для правочинів, тому відсутні підставі для визнання недійсним договору довічного утримання. [PERSON] у підготовчому засідання 20.02.2019 року надала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволені позову. Відзив мотивовано тим, що [PERSON] є прийомною донькою [PERSON] , оскільки її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим. Після смерті матері відповідача [PERSON] , [PERSON] проживав в сім`ї [PERSON] . За життя [PERSON] вони уклали договір довічного утримання, в результаті якого Вексєр [PERSON] отримав одноразову матеріальну допомогу у розмірі 270\~000 грн., а [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідач щомісяця передавала померлому 5000 грн., та платила кошти [PERSON] як доглядальниці. У підготовчому засіданні 20.02.2019 року протокольною ухвалою було витребувано копію спадкової справи та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 09.04.2019 року. До суду 05.04.2019 року від представника управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Крикунової А.В. надійшли пояснення на позовну заяву, згідно яких відзначила, що рішення про державну реєстрацію права власності, що оскаржується прийнято не державним реєстратором юридичного департаменту ОМР, оскільки рішенням Одеської міської ради від 03.02.2016 року створено новий структурний підрозділ юридичного департаменту управління державної реєстрації, на який покладено діяльність з державної реєстрації. Тому, управління жодним чином не порушило законних прав позивача. У судовому засіданні 09.04.2019 року були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В результаті проведеного судового засідання 09.04.2019 року розгляд справи було відкладено на 20.06.2019 року, в результаті задоволення клопотання представника позивача про відкладення. У судове засідання 20.06.2019 року не з`явився представник позивача, подав заяву про відкладення розгляду справи, суд задовольнив подану заяву та відклав розгляд справи до 19.08.2019 року. До суду 19.08.2019 року надійшло клопотання представника позивача адвоката Долгова В.М. про призначення судової почеркознавчої експертизи. У зв`язку з неякою відповідача та третіх осіб до судового засідання 19.08.2019 року, зважаючи на думку представника позивача про необхідність заслухання думки учасників справи щодо призначення експертизи, розгляд справи було відкладено на 23.09.2019 року. Судом не було призначено по справі експертизу, адже питання поставлені у клопотанні представника позивачу про призначення почеркознавчої експертизи не стосуються предмету доказування. Відтак, предметом позову є розірвання договору довічного утримання, а почеркознавча експертиза необхідна при визнанні договору недійсним. В результаті проведеного судового засідання 23.09.2019 року суд ухвалив закінчити з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та оголосити перерву для підготовки до судових дебатів на 23.10.2019 року. У судове засідання 23.10.2019 року учасники справи не з`явилися, тому розгляд справи було відкладено на 13.11.2019 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача Суботіна [PERSON] . заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, прийшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер Векслєр [PERSON] , про що Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснено відповідний актовий запис №565 від 25.07.2017 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане повторно Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.10.2017 року (а.с.11). [PERSON] є донькою померлого Векслєра [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.12) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , у зв`язку з чим позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). З інформаційної довідки №104822771 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником квартири [ADDRESS] з 16.12.2006 року по 24.02.2016 року був [PERSON] , а з 24.02.2016 року власник квартири [PERSON] , на підставі договору довічного утримання, серія та номер 88, виданий 24.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. (а.с.19-20). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті Векслєра [PERSON] . В результаті чого 23.05.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається в цілому з будівлі під № [NUMBER] розташованої на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.21). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125016298 вбачається, що право власності на спадщину було зареєстровано за [PERSON] (а.с.24). З копії спадкової справи, заведеної до майна померлого Векслєр [PERSON] №1/2018 вбачається, що також з заявою про прийняття спадщини звертався Векслєр [PERSON] з 23.07.2003 року перебував у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса (а.с.74). Свідок [PERSON] є чоловіком відповідача [PERSON] та з договору-замовлення на організацію та проведення похорон від 25.07.2019 року вбачається, що поховання [PERSON] замовляв [PERSON] (а.с.74-75). З виплатів вбачається, що з 24.02.2016 року по 24.04.2017 року Векслєр М. отримував від [PERSON] кошти у розмірі по 5000 грн. щомісяця. Також [PERSON] отримувала від [PERSON] з 01.01.2017 року по 01.06.2017 року по 3500 грн. щомісяця (а.с.76). З показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] вона не знала, [PERSON] знає з моменту коли приїхала в Одесу, влітку 2014 року. Познайомили її з [PERSON] померлий Векслєр [PERSON] , якому [PERSON] приходилася падчеркою. Свідок проживала з померлим з 2014 року та [PERSON] спілкувалася з ним лише по телефону. [PERSON] останні півроку життя [PERSON] приїжджав допомогти на прохання [PERSON] Свідок вказала, що на похоронах [PERSON] присутня не була та про смерть батька дізналася випадково. Похованням займалися невідомі [PERSON] особі, а замовив поховання померлий за життя. [PERSON] запропонував підписати договір та [PERSON] погодилася, проте [PERSON] М [PERSON] вона не говорила про укладення договору. Кошти за договором вона отримувала від [PERSON] . Свідок вказує, що [PERSON] її не поважала та не вважала за необхідне з нею розраховуватися. Інколи [PERSON] надавав їм свого водія [PERSON] для того щоб відвести їх на дачу та додому. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] [PERSON] ніколи не брав в борг. Коли померла [PERSON] у [PERSON] почалася депресія. Вони часто розмовляли, оскільки проживали поруч, він розповідав про свою колишню дружину та доньку [PERSON] , яку колишня дружина забрала проживати в США. Вказала, що [PERSON] [PERSON] нікому не довіряв, не запрошував додому, його здоров`ям займалася [PERSON] . Повідомила, що [PERSON] [PERSON] був в останні роки сильно хворий і навіть не розумів цього. Хто займався похованням [PERSON] їй невідомо. На похоронах були присутні [PERSON] . [PERSON] надавав пояснення як свідок та повідомив, що [PERSON] була всією допомогою для [PERSON] . В останні роки, коли в [PERSON] стали провали в пам`яті, [PERSON] від нього не відходила. [PERSON] не приходила до [PERSON] Свідок [PERSON] відзначив, що знає [PERSON] як дочку [PERSON] та [PERSON] (останньому не рідна). [PERSON] знає з 2000-х років по роботі. В 2006 році [PERSON] поселився в квартирі на [ADDRESS] Шевченка. Вказав, що дітей у [PERSON] не було, він дуже пишався внуками - дітьми [PERSON] Векслєр [PERSON] проживав один після смерті дружини, часто приїжджала сім`я [PERSON] та згодом з`явилася няня, яку звуть [PERSON] , яка проживала з ним. [PERSON] [PERSON] періодично виганяв няню Тетяну, проте [PERSON] їх мирив. [PERSON] приїжджала до вітчима раз в тиждень, двічі в тиждень. За квартиру [PERSON] передавав кошти, коли це було необхідно. [PERSON] їздив за кермом сам до аварії, потім в нього був водій. Похованням займалися сім`я [PERSON] . Вказав, що у [PERSON] «з головою було все в порядку», він був фізично сильним та ходив в Карпатах більше ніж свідок, хоча останній молодший. Свідку відомо, що між [PERSON] та нянею [PERSON] був договір, втім він його не бачив. Свідок [PERSON] вказав, що він роки два може два з половиною після аварії возив [PERSON] за дорученням [PERSON] . Він возив [PERSON] на кладовище до похованої дружини [PERSON] . Вказав, що [PERSON] є дочкою (не рідною) для [PERSON] , її дітей він вважав рідним внуками. Доглядала за покійними [PERSON] , кошти якій платив [PERSON] , проте свідок вказав, що знає про це з розмов, особисто не бачив. Один раз [PERSON] в дорозі розмовляв та сказав, що в квартирі на проспекті Шевченка буде проживати хтось з його внуків Данило чи [PERSON] . Останнім часом [PERSON] було тяжко, втім коли свідок починав його возити, то з авто він виходив як молодий. Останній місяць до смерті [PERSON] свідок його не возив. [PERSON] , котрий є чоловіком [PERSON] , як свідок повідомив суду, що похованням [PERSON] займався він з дружиною. Між [PERSON] та його дружиною було укладено договір довічного утримання. Після смерті [PERSON] проживав сам, а потім з`явилася доглядальниця [PERSON] . Послуги [PERSON] оплачував [PERSON] з дружиною. Вказав, що він сплачував за все, що було необхідне [PERSON] . Стан здоров`я був нормальним та до лікарів він не звертався. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). За загальним правилом ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Згідно ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Позивач не вірно вказує, що відчужувачем є [PERSON] , оскільки відчужувачем є сторона договору, а саме Векслєр [PERSON] . Як вказувалося вище [PERSON] [PERSON] помер [INFO] та з його смертю договір довічного утримання припинився. Розірвання договору є одним із способів припинення відповідного договору. Відтак, не може бути розірваний договір, дія якого була припинена, в даному випадку, у зв`язку зі смертю відчужувача. [PERSON] [PERSON] за життя претензій до набувача, а саме [PERSON] не пред`являв, про неналежне утримання не скаржився. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір довічного утримання, укладений між померлим [PERSON] та [PERSON] припинив свою дію, тому не може бут розірваний. Вимоги позивача про скасування права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом є похідними від першої вимоги про розірвання договору, тому також не підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed