Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.12.2012 року, що утворилася станом на 31.03.2017 року, загальною сумою 22649 грн. 47 коп. На обгрунтування вимог у заяві зазначено, що на підставі вказаного договору відповідач отримала кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком кредитний договір за умовами якого Банк також має право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів, відсотків, комісії, а у випадку порушення договору сплаті пені та штрафів, не виконує. Внаслідок чого утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує і не заперечує винесенню заочного рішення суду (а.с.2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Поштове повідомлення надіслане за місцем її реєстрації повернуте суду з відміткою за закінченням строку зберігання. За приписом ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин не явка відповідача до суду не перешкоджає розгляду справи. Оскільки представник позивача не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу можливо розглянути у відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що 14.12.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір б/н за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості, з правом Банка змінювати (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с.7-37). Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню коштів, сплаті відсотків, комісії у строки та в порядку встановлених кредитним договором, а у випадку порушення зазначеної угоди штрафних санкцій, не виконує. За представленим розрахунком загальна сума заборгованості, що утворилася станом на 31.03.2017 року, становить 24290 грн. 08 коп. (а.с.5-6). Проте, вимоги заявлені на суму 22649 грн. 47 коп., які і підлягають задоволенню з урахуванням припису ч.1 ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом цивільних справ в межах заявлених вимог. Оскільки добровільно кредит не погашається, то вказану заборгованість слід стягнути примусово. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, що складаються з 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved