overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач 10 березня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що уклав шлюб з відповідачем 19 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 892. Від спільного подружнього дітей немає. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2011 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 892. /а.с. 4/ Від спільного подружнього життя дітей не мають. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з травня 2011 року, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що позивач не ставить питання про відшкодування їй судових витрат, суд вважає за можливе не відшкодовувати їх за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач 10 вересня 2018 року звернувся до Малинського районного суду з вимогами до відповідача про визнання таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. З підстав, передбачених ст.391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В будинку, з 28 лютого 2005 року, зареєстрований відповідач, який з 2013 року в будинку не проживає. Оскільки реєстрація відповідача в будинку позивача створює йому перешкоди у здійснені ним права власності, тому просить визнати його таким, що втратив право користування цим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку від 17 травня 2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] ( а.с. 3). В належному позивачу будинку з 28 лютого 2005 року зареєстрований [PERSON] В судовому засідання на підставі досліджених судом доказів встановлено, що відповідач з 2013 року у будинку не проживає. Так довідкою депутата Малинської міської ради Гордієнка О.М. від 10 вересня 2018 року підтверджується, що [PERSON] з 2013 року за місцем реєстрації - будинок [ADDRESS] не проживає. ( а.с.4). З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач 10 вересня 2018 року звернувся до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачкою 14 лютого 2002 року, проте через відсутність взаєморозуміння між ними систематично виникали сварки на ґрунті побутових проблем, у зв`язку з чим з лютого 2018 року їх сім`я розпалась, сторони шлюбних стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей від цього шлюбу не мають, тому позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у підготовче та судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України, відзиву на позовну заяву до суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 14 лютого 2002 року (а.с.6), проте сімейні відносини не підтримують з лютого 2018 року, спільне господарство не ведеться, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, згода відповідачки на подання заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу відсутня, тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що, відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач 10 грудня 2013 року звернулась до суду з даною заявою, якою просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 208, посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки виявилось, що сторони мають протилежні погляди на шлюб, сімю та подружні обов'язки. Спільне господарство між сторонами не ведеться з січня 2010 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Крім того, вказала, що наміру на примирення не має, спору щодо утримання дитини та майнового спору не має. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, з обставинами викладеними позивачем погоджувався. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони з січня 2010 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, майнового спору не мають. Таким чином, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище залишити [PERSON]. На підставі ст. ст. 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач 10 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 1991 року. Від сумісного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 1991 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом РАГС м. Дніпропетровська, актовий запис за №225 /а.с.7/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач 10 грудня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує тим, що він є батьком відповідача [PERSON] Рішенням Роменського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року з сина на його користь стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. На даний час матеріальне становища сина змінилося, бо його діти, на користь яких він також сплачував аліменти, досягли повноліття, в звязку з чим стягнення аліментів на їх утримання припинилося. Позивач є непрацездатним, інвалідом 1-ї групи, в звязку з чим потребує підтримуючого лікування та додаткової матеріальної допомоги, яку відповідач на даний час має можливість надавати в звязку з покращенням його матеріального становища. Тому позивач просить стягувати з відповідача на його користь додаткові витрати на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і довічно. В судове засідання позивач не зявився, надавши до початку судового засідання заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги і просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач також надав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом 1-ї групи загального захворювання безстроково та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК серії СА № 004184 від 05.05.2004 року (а.с. 5). Згідно з рішенням Роменського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Стягнення саме такого розмірі аліментів мотивоване тим, що відповідач також сплачував аліменти на утримання його двох дітей в розмірів 1/3 частини від доходу. (а.с. 6). На даний час стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача припинилося в звязку з досягненням ними повнолітнього віку, що вбачається з довідки ТОВ «Ромнигазбуд» від 03.12.2015 року вих. № 35 (а.с. 7). Отже, його матеріальне становище покращилося. Згідно з ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Тож, оскільки за довідкою МСЕК [PERSON] має 1-шу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду та лікування в неврології, з врахуванням майнового стану сторін, можливості одержання допомоги від сина, який повністю визнав позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь батька [PERSON] додаткові витрати на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач 10 грудня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2009 року. Від сумісного подружнього життя спільних дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2015 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2009 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 306 /а.с.6/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дівоче. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з листопада 2015 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач 10 жовтня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 20 листопада 2009 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №799. Від шлюбу вони мають доньку -[PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з вересня 2013 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.11.2009 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №799 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Встановлено також, що сторони з вересня 2013 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач 10 жовтня 2016 року звернувся до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву в якій позов підтримав повністю , просить розглянути справу без його участі та з уточненням позовних вимог просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,8 га . Зазначив, що 30 вересня 2012 року помер його дядько [PERSON], який при життя мав право на земельну частку ( пай) із земель на території Слобідської сільської ради Малинського району. Спадкоємцем на майно померлого є позивач. Оформити спадщину на майно померлого [PERSON] не в змозі у звязку з тим, що [PERSON] при життя не зареєстрував право власності на земельну ділянку. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, з позовом згодні. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~ Судом встановлено, що дядьком [PERSON] є [PERSON], який помер 30 вересня 2012 року (а.с.6). [PERSON] Держгеокадастру у Малинському районі від 26 вересня 2016 року підтверджується, що [PERSON] на території Слобідської сільської ради, виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0168629 в розмірі 2,8 умовних кадастрових гектарів. Копію вказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] видати не в змозі, так як сертифікати оформлялися в одному екземплярі. На [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку не оформлявся ( а.с. 10). Рішенням Малинського районного суду від 02 червня 2015 року встановлено юридичний факт, що [PERSON] є рідним племінником [PERSON] та визначено позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] в порядку статті 1269 ЦК України звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п.11). З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач 10 жовтня 2017 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2010р. Сторони мають спільну доньку [PERSON], 09.09.2010р.н. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки, перестали бути повязані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 20 листопада 2017 року позовні вимоги визнала, не заперечувала проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 квітня 2010 року, актовий запис №1. Сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved