Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості № MKАWPK00000400 від 12.08.2004 року у розмірі 3892,42 доларів США та сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.08.2004 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]М уклали договір кредиту № MKАWPK00000400, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит на суму 3640,00 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 10.08.2006 року. В забезпечення виконання зобовязання, 12.08.2004 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобовязався нести відповідальність за виконання [PERSON] умов кредитного договору № MKАWPK00000400 від 12.08.2004. Однак відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 02.03.2017 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 3892,42 доларів США, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.08.2004 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № MKАWPK00000400, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит на суму 3640,00 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 10.08.2006 року. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Взятих на себе зобовязань за кредитним договором кредиту № MKАWPK00000400 від 12.08.2004 року відповідач [PERSON] не виконала, у звязку з чим станом на 02.03.2017 року виникла заборгованість в розмірі 36982,96 доларів США, що складається з наступного: 3442,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 13311,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20228,65 доларів США пеня. Розмір боргу стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 02.03.2017 року. Вказані розрахунки складені відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Крім того, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязання, 12.08.2004 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобовязався нести відповідальність за виконання [PERSON] умов кредитного договору № MKАWPK00000400 від 12.08.2004. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору договору № MKАWPK00000400 від 12.08.2004 року, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 3892,43 доларів США, що становить 105796,25 грн. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судових витрат.

Outcome: approved