Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Першого серпня 2017 року Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із зазначеною позовною заявою, вказуючи що з 10.09.1983 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. За час шлюбу сторони спільно набули житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 4. Позивач просить визнати зазначене майно спільною сумісною власністю подружжя та розподілити його порівну, визнавши за сторонами право власності на ? частин вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки відповідно. Позивач до суду не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника Позивача, [PERSON], надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду надійшла нотаріально посвідчена заява від 20.09.2017р. про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за відсутності останньої. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~10.09.1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом ГАГСу, актовий запис № 1151. Згідно Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 14.08.2007р., видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 4, та складається з одного житлового будинку під літ. «А» загальною площею 553,9 кв. м., житловою площею 138,6 кв. м., На підставі рішення Одеської міської ради від 15 червня 2004 року № 2833-ХХХІV [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0559га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : місто Одеса, вул. Каманіна, 4, кадастровий номер земельної ділянки 5110137500:52:003:0025. Згідно ч. 3\~ст. 368 ЦК України, ч.2\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Тобто, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідні приписи містяться й у Постановах Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 N 2 (п. 24) та «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14 (п.11) Судом встановлено, що визнання позову не порушує права інших осіб, не суперечить закону.

Outcome: approved