Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 7 квітня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] року [PERSON] помер. Оскільки спадщину після нього прийняв його син [PERSON], ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути із спадкоємця 6909 грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором станом на дату смерті [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач та його законний представник позов не визнали і пояснили, що банк пропустив визначені законом строки звернення з вимогою до спадкоємця. А тому вважають, що вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши думку відповідача та його законного представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові належить відмовити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року в м. Смілі Черкаської області помер [PERSON]. У відповідності з повідомленням Смілянського державного нотаріуса від 30 липня 2016 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], спадщину після [PERSON] прийняв його син [PERSON]. 30 квітня 2013 року на ім'я спадкоємця було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частки кімнати [ADDRESS] що підтверджується відповідним свідоцтвом. Вартість успадкованого майна становила 12633 грн. 33 коп. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно з частиною 3 цієї статті встановлено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Недотримання цих строків позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право і не є строком позовної давності. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку строк вимоги за тілом кредиту у позивача настав 30 вересня 2013 року. Таким чином, позивач пропустив визначені законом строки щодо пред'явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (в даному випадку сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1282 ЦК України у разі смерті боржника, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Потрібно також враховувати, що за ст. 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Позивач в позовній заяві зазначає, що борг у розмірі 6909 грн. 53 коп. був наявний у позичальника станом на день смерті. В той же час, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що борг, у визначеній банком сумі, виник станом на 10 січня 2016 року, тобто вже після смерті позичальника. Крім того, на підтвердження наявного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору, позивачем надано заяву позичальника від 7 квітня 2018 року про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг). Однак, з наданої заяви неможливо встановити особу, яка її підписала, оскільки в ній відсутнє прізвище, ім'я та по-батькові особи, яка виявила бажання отримати кредитну картку. Згідно із 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 наведеної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, судове рішенні не може ґрунтуватись на припущенні, що наданий позивачем кредитний договір, який оформлений у вигляді заяви, дійсно був укладений між ПАТ КБ «Приватбан» і [PERSON] Інших доказів наявності відповідного договору суду не надано, враховуючи, що розрахунок боргу, складений позивачем, не є доказом укладення договору, а документом, яким позивач обґрунтовує заявлені ним вимоги. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed