Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Туря» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 24.09.2007 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря» та позичальником [PERSON], поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 362/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 13500 грн., зі сплатою 45 % річних за користування кредитом, терміном на 24 місяці, з 24.09.2007 року по 23.09.2009 року (остання сплата кредитної заборгованості 28.12.2007 року становить 500 грн.). Зазначає, що відповідач [PERSON] порушив свої зобовязання (п. п. 1.1, 2.2, 2.3 договору) та станом на 23.05.2017 року заборгованість по договору кредиту-поруки складає 71136,77 грн., з яких: по кредиту 13500 грн.; по відсотках за користування кредитом 57636,77 грн. Зауважує, що як вбачається з договору кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року (п. 2.4), додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у пункті 2.3 договору, у разі якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу. Відповідно до п. 8.1 договору кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року за даним договором сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно з договором кредиту-поруки (п п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями [PERSON] та не виконали своїх обовязків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у звязку з чим солідарно з позичальником відповідають перед спілкою за його зобовязаннями. Вказує, що на даний час Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» предявляється цивільний позов станом на 23.05.2017 року на суму 71136,77 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 135000 грн.; заборгованість по відсоткам 57636,77 грн., що підтверджується долученою до позову карткою платежів по кредиту. Позовні вимоги підтверджуються договором кредиту-поруки та карткою платежів (розрахунком) по гривневому кредиту. Перед відповідачами письмово, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, отриманих 31.10.2011 року та 25.01.2012 року, ставилися вимоги про виконання зобовязань за договором, однак останні своїх зобовязань не виконали. Крім того, зазначає, що в ході проведення претензійної роботи з позичальниками, спілкою були направлені матеріали кредитної справи по договору поруки № 362/1 від 24.09.2007 року до правоохоронних органів у звязку з досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні № 12014070030000064 від 10.01.2014 року, проте заборгованість не закрита. На підставі викладеного просить стягнути кредитну заборгованість в сумі 71136,77 грн. на користь Перечинської районної кредитної спілки «Туря» солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечив, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи. Пояснив, що відповідно до п. 1 договору кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року споживчий кредит було надано позивачем 24.09.2007 року з кінцевим терміном погашення 23.09.2009 року. З позовної заяви вбачається, що Перечинською кредитною спілкою «Туря» заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором у розмірі 71136,77 грн., а саме заборгованість по тілу кредиту у сумі 13500 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 57636,77 грн. Вважає, що нарахування позивачем процентів за користування позикою є законним тільки у межах строку надання позики за кредитним договором, а саме з 24.09.2007 року по 23.09.2009 року. За договором сума зі сплати по відсоткам за користування кредитом становить суму за період з 24.09.2007 року по 23.09.2009 року у розмірі 12150 грн. (13500 х 45 % = 6000,75 грн. х 2 роки = 12151,50 грн.). Вказує, що з урахуванням суми тіла позики 13500 гр. та суми 12151,50 грн. за відсотками, загальна сума заборгованості становить 25561,50 грн. Сплачені позичальником та поручителями суми в рахунок погашення боргу за кредитним договором, що згідно таблиці розрахунку кредиту становлять суму 20709,72 грн., зменшують суму заборгованості відповідача до 4851,78 грн. Звертає увагу, що правомірність нарахування суми процентів тільки у межах строку надання позики за кредитним договором підтверджується і судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 26.06.2018 року у цивільній справі № 308/8568/16-ц. За вказаних обставин, вважає підставним заявлені до [PERSON] позовні вимоги тільки на суму 4851,78 грн. заборгованості за договором кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря» та [PERSON] 24.09.2007 року укладено договір кредиту-поруки № 362/1, згідно з умовами якого спілка надала [PERSON] кредит у сумі 13500 грн. на умовах строковості, звітності, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором (а.с. 4-6). Згідно з п. п. 1.2, 1.3 договору кредит надається терміном на 24 місяці з 24.09.2007 року по 23.09.2009 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. У забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та позичальником [PERSON], як поручителі, згідно з умовами договору кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року, [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобовязання солідарно з позичальником відповідати в повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником свого обовязку за договором. Згідно з п. 5.1 договору кредиту-поруки поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, неустойки, збитків, у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобовязань за ним. Відповідно до п. 8.1 договору кредиту-поруки сторони за даним договором домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором кредиту-поруки належним чином не виконав, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 23.05.2017 року допустив перед спілкою заборгованість у загальному розмірі 71136,77 грн., з яких: по кредиту 13500 грн.; по відсотках за користування кредитом 57636,77 грн. (а.с. 7). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі\~порушення зобовязання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобовязання за договором кредиту-позики, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, а саме, підлягає до стягнення сума нарахованих процентів станом на 24.09.2009 року (дати спливу визначеного кредитним договором строку кредитування). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові [PERSON] Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 711/6227/14-ц. З розрахунку заборгованості за договором кредиту-позики вбачається, що відповідачем [PERSON] було сплачено 599,32 грн. (26.11.2007 року) та 500 грн. (28.12.2007 року), що складає суму 1099,32 грн. (599,32 грн. + 500 грн. = 1099,32 грн.). З долученої позивачем таблиці розрахунку кредиту [PERSON], що є додатком до договору кредиту-позики № 362/1 від 24.09.2007 року, сума процентів, яка підлягала сплаті позичальником за даним договором за період з 24.10.2007 року до 24.09.2009 року, складає 7209,72 грн. (а.с. 8). Відтак, розмір процентів становитиме 6110,40 грн. (7209,72 грн. - 1099,32 грн. = 6110,40 грн.), що відповідно є різницею між сумою процентів, яка підлягала сплаті за договором, та сумою сплачених позичальником [PERSON] Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 6110,40 грн. Нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування, тобто після 24.09.2009 року, сума яких згідно з розрахунком заборгованості позивача станом на 23.05.2017 року складає 57636,77 грн., з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах [PERSON] Верховного Суду, задоволенню не підлягають. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредиту-поруки становитиме 19610,40 грн., з яких: 13500 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6110,40 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON], як позичальник за договором, належним чином не виконував свої зобовязання відповідно до умов договору кредиту-поруки, внаслідок чого допустив заборгованість по сплаті кредиту та процентів згідно з цим договором, суд вважає, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід солідарно стягнути 19610,40 грн. заборгованості договором кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року. Що стосується обґрунтування позивачем позову в частині нарахування додаткових відсотків, визначених п. 2.4 договору кредиту-поруки № 362/1 від 24.09.2007 року, то такі не беруться судом до уваги, оскільки в мотивувальній та прохальній частині позову позивачем не предявляються вимоги про стягнення додаткових відсотків. Ухвалою судді від 24.11.2017 року у даній справі позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відтак, оскільки позивачеві було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, то з нього підлягає до сплати на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 432 грн. У судовому засіданні 14.12.2018 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 17.12.2018 року.

Outcome: partial