Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач 04.04.2019 звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача, який є батьком покійного [PERSON] на її користь половину вартості витрат, понесених нею на поховання в сумі 12197 грн, судові витрати у формі сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її внук [PERSON] , який по день смерті проживав в селі Дубівка Таращанського району Київської області. Після смерті в покійного залишилися живим його батько [PERSON] , [INFO] , який проживає в с [ADDRESS] . Мати покійного [PERSON] - [PERSON] , [INFO] в листопаді місяці 2009 року померла. Так, за час проживання покійного [PERSON] в с. Дубівка Таращанського району Київської області вона допомагала йому з веденням господарства, готувала їсти, займалася його лікуванням оскільки він часто хворів та не мав можливості і коштів купувати дороговартісні ліки. Перед смертю він довго хворів і у зв`язку з цим потребував постійного стороннього догляду і лікування, вона здійснювала дії в плані офіційного представництва його інтересів на підставі довіреності виданої виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області 17.02.2010 року. 04.11.2017 вона похоронила внука [PERSON] за власний кошт на місцевому кладовищі в селі Дубівка. Загалом сума потрачених коштів на поховання покійного становила 24394 грн, саме: послуги при видачі тіла покійного - 1800 грн (підтверджується копією довідки Таращанського міжрайонного відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи); домовина, костюм для покійного, тюль, сорочка для покійного, тапочки для покійного, рушники, хустинки, вінок на загальну суму - 2530 грн (підтверджується копією накладної № 9 виданою ФОП [PERSON] ); продукти для поминального обіду на загальну суму - 3504 грн (підтверджується копією товарного чеку виданого ФОП [PERSON] ); приготування поминального обіду на загальну суму - 6200 грн (підтверджується копією пояснення організатора обіду [PERSON] ); кошти на копання ями для поховання на загальну суму - 800 грн (підтверджується поясненнями осіб які здійснювали роботи [PERSON] та [PERSON] ); духовий оркестр (музиканти) - 600 грн (без підтвердження факту передачі та отримання коштів); встановлення пам`ятника - 8960 грн (підтверджується копією замовлення № 20). Працездатний батько, [PERSON] , покійного внука ніякої участі у лікуванні і похованні сина не приймав. Після того, як вона запропонувала йому відшкодувати половину вартості понесених нею витрат поховання внука - він відмовився. Враховуючи викладене, змушена звернутися до суду з даним позовом. Представником відповідача адвокатом Кривошеєвим М.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані та не підтверджені документально. Зазначає, що довідка, видана Таращанським міжрайонним відділенням Київського обласного бюро судово-медичної експертизи про надані послуги (немедичні) при видачі тіла покійного [PERSON] , 1990 р.н., не містить дати, вихідного номера, а також інформації про платника суми 1800 грн. Тобто ця довідка не підтверджує, що ці витрати понесені саме Позивачем, і тому кошти 1800 грн. повинні бути виключені із загальної суми витрат на поховання. Накладна № 9 на суму 2 530 грн, видана [PERSON] фізичною особою-підприємцем [PERSON] 20 листопада 2018 року , тобто через рік після поховання [PERSON] , який помер [INFO] , що унеможливлює достовірність заявлених позовних вимог в частині відшкодування відповідачем половини даної суми. Товарний чек про придбання продуктів « [PERSON] на похорон» на суму 3 504,00 грн. не може бути належним доказом, оскільки не містить ні дати, ні номера, ні печатки. Як і «письмова інформація» [PERSON] про те, що [PERSON] замовила обід на поховання [PERSON] на суму 6200 грн. Подібні послуги повинні оформлятися договором-замовленням із офіційним зазначенням встановлених розцінок та додаванням документу про право надання такого виду послуг. Стосовно оренди приміщення магазину, що за письмовою інформацією від 10.12.2018 року коштувало позивачеві 400 грн., не надано документального підтвердження користування цим приміщенням. Але головне те, що витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання, оскільки проведення поминальних обідів не передбачено Законом України «Про поховання та похоронну справу» та не включено до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, тому дані витрати у зв`язку з тим, що вони проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання. Отже, їх відшкодування відповідно до ст. 1232 ЦК України не відноситься до обов`язку спадкоємців, і є підставою для виключення із суми позовних вимог витрат, понесених позивачем на поминальний обід. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 554/1793/15-ц від 19.03.2018 року. То ж, загальна сума витрат на поховання зменшується на 10 104 грн. (З 504 + 6 200 + 400), і становить 14 290 грн. Як слідство - сума позову повинна становити 7 145 грн. Витрати на копання могили на суму 800 грн. також не оформлені угодою та відповідно не можуть слугувати належним підтвердженням позовних вимог [PERSON] Замовлення позивачем духового оркестру з оплатою 600 грн. також не підтверджено. Такий вид послуг оформляється договором про надання послуг та фінансовим документом про оплату цих послуг. Крім того, написана самим позивачем інформація датована 10.12.2018 року, що по строку не відповідає даті поховання. І ще: ця послуга також не включена до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, оскільки не є необхідною ритуальною послугою. Придбання позивачем 30 хусток по 35 грн. (1050 грн.) та 10 штук носових платочків на суму 60 грн. повинно бути підтверджено хоча б товарним чеком, якого позивачем не надано, а відповідно - вимога не підтверджена документально. Стосовно замовлення та встановлення пам`ятника на суму 8 960 грн., то договору на виготовлення та встановлення його позивач до позовної заяви не додано. Не надано також акту виконаних робіт та фінансового документа, який підтверджує остаточний розрахунок [PERSON] з виконавцем робіт. Вважає за необхідне зазначити також, що 08.11.2017 року позивачем отримано від СП «Дубівське» 1000 грн., які вона просила надати в якості допомоги на поховання. Ця сума частково компенсувала понесені [PERSON] витрати і підлягає врахуванню при формуванні позовних вимог. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив. Що на похороні свого сина [PERSON] був присутній. В той час він перебував на стаціонарному лікуванні в Таращанській ЦРЛ, після похорону поїхав знову до лікарні, а тому витрати на поховання сина не надавав. Визнає той факт, що позивач витратила свої кошти на ритуальні послуги, організацію похорону. Представник відповідача адвокат Кривошеєв М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач позичала кошти у жителів села Дубівка на ритуальні послуги та організацію похорону свого онука [PERSON] . За місцем їх проживання в с.Дубівка, особам, які копають яму на кладовищі сплачують по 200 грн. На похороні померлого був духовий оркестр. Позивачка за власні кошти замовляла та встановлювала пам`ятника померлому. В середньому на поховання людини витрачають близько 15-17 тис грн. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав в с.Дубівка Таращанського району Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 04.11.2017 Виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.11). Позивач є бабою померлого [PERSON] , а відповідач - батьком померлого, що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.6), копією свідоцтва про шлюб відповідача (а.с.8), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.9). Згідно копії довідки № 02-31/516, виданої 04.11.2017 виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.19), позивач похоронила [PERSON] , який помер [INFO] , за власні кошти. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що нею було витрачено на поховання померлого внука 24394 грн, саме: послуги при видачі тіла покійного - 1800 грн; домовина, костюм для покійного, тюль, сорочка для покійного, тапочки для покійного, рушники, хустинки, вінок на загальну суму - 2530 грн; продукти для поминального обіду на загальну суму - 3504 грн; приготування поминального обіду на загальну суму - 6200 грн; кошти на копання ями для поховання на загальну суму - 800 грн; духовий оркестр (музиканти) - 600 грн; встановлення пам`ятника - 8960 грн. На підтвердження заявлених вимог позивач надала суду: копію довідки КЗ КОР «Таращанське міжрайонне відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» про сплату послуг при видачі тіла (а.с.12), копію накладеної № 9 від 20.11.2018, виданою ФОП [PERSON] (а.с.13), копію товарного чеку на придбання продуктів харчування та напоїв (а.с.14), копію пояснення за надання послуг приготування поминального обіду (а.с.15), копію пояснення за надання послуг на копання ями для поховання (а.с.16), копію замовлення на виготовлення та встановлення пам`ятника (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Згідно положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення та єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст. ст. 8, 12 Закону). Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємець зобов`язаний відповідно ст. 1232 ЦК України, тому стягненню з відповідача не підлягають. Аналогічну позицію висловив і Верховний Суд в своїй постанові від 19.03.2018 р. по справі № 554/1793/15-ц, в якій зокрема вказав, що витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У відповідності до вимог частини 1 статті 77, частини 1 статті 78 та частини 1 статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд вважає, що позивачка довела суду належними доказами, понесені нею витрати на поховання онука (послуги при видачі тіла покійного - 1800 грн; домовина, костюм для покійного, тюль, сорочка для покійного, тапочки для покійного, рушники, хустинки, вінок на загальну суму - 2530 грн; кошти на копання ями для поховання на загальну суму - 800 грн; духовий оркестр (музиканти) - 600 грн; встановлення пам`ятника - 8960 грн) та критично відноситься до тверджень представника відповідача, що необхідно подати до суду договори про надання ритуальних послуг, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, дані договори за місцем проживання сторін не укладаються, є звичаї. Крім того, відповідач в судовому засіданні визнав факт, що кошти на поховання та організацію церемонії поховання його сина проводила та витрачала саме позивач. В судовому засіданні позивач зазначила, що перебуваючи в жалобі, займаючись організацією поховання онука не брала квитанції та чеки, оскільки сподівалася, що відповідач в справі частково відшкодує понесені витрати. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial