Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом, який надалі вточнив, про стягнення з [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року у загальному розмірі 517555 доларів 30 центів, що за курсом НБУ еквівалентно 4118549 грн. 81 коп., та сплаченої суми судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем - боржником [PERSON] та її поручителем - відповідачем [PERSON] умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог, надала зустрічну позовну заяву про визнання недійсними кредитного договору за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року та договору застави транспортного засоби від 28 грудня 2006 року, посилаючись на те, що грошові кошти за зазначеним кредитним договором вона не отримувала, кредитором не виконані усі істотні умови кредитного договору. Кредитний договір є недійсним і, оскільки недійсність основного зобов'язання тягне за собою недійсність додаткового зобов'язання, [PERSON] просить визнати недійсним договір застави транспортного засобу, укладений між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і зустрічна позовна заява [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позивач посилається на те, що 21 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 014/0014/73/68577, за умовами якого банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 125000 доларів США, зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 21 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 21 грудня 2006 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 1, за яким поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року, між банком та [PERSON] 28 грудня 2006 року був укладений договір застави, за яким [PERSON] заставила заставодержателю належний їй на праві власності автомобіль марки «Lexus GX 470», 2006 року випуску, чорного кольору, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ І МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області. Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Банк посилається на те, що виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів за кредитним договором за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року. Суду наданий розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, за яким виникла заборгованість, станом на 25 березня 2011 року, у розмірі 517555 доларів 30 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 4118549 грн. 81 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 107459 доларів 66 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 855131 грн. 74 коп.; заборгованості за відсотками - 65798 доларів 51 цент США, що за курсом НБУ еквівалентно 523604 грн. 80 коп.; пені за прострочення тілу кредиту - 1361792 грн. 37 коп.; пені за прострочення відсотків за кредитом - 1378020 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Факт передачі грошей [PERSON] позивачем не доведено. Судом встановлено, що 02 лютого 2011 року Солом'янським РУ ГУМВС України в м. Києві порушено кримінальну справу за №09-19420 щодо [PERSON] за фактом діяння, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України. Постановою слідчого СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 20 липня 2010 року [PERSON], 1979 року народження, визнана потерпілою у кримінальній справі за № 09-19420. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2011 року та ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року було встановлено законність, обґрунтованість та правомірність цієї постанови У кримінальній справі було встановлено факт шахрайського заволодіння [PERSON] грошових коштів [PERSON] Було проведено виїмку оригіналів усіх документів кредитної справи за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року, у тому числі, всіх договорів і касового документу про отримання кредитних коштів, завірених копій особових справ всіх працівників банку, які працювали в 14-му відділенні ООД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 21 грудня 2006 року; документів банку щодо оформлення видачі 21 грудня 2006 року кредиту [PERSON] У ході проведення досудового слідства за документами кредитної справи була проведена почеркознавча експертиза. Згідно з висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 8 грудня 2010 року за № 973, підпис у заяві за № 14 від 26 грудня 2006 року на видачу готівки кредитних коштів за кредитним договором за № 014/0014/73/68577 виконаний не [PERSON], а іншою особою. Судом встановлено, що позивач виконав умови кредитного договору за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року щодо видачі готівки, однак видав грошові кошти не [PERSON], тому підстави для задоволення позову відсутні. Вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року та договору застави транспортного засоби від 28 грудня 2006 року недійсними не знайшли свого підтвердження. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Суд критично ставить до правової позиції [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України, у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. За змістом ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. До відносин за кредитним договором застосовуються положення що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору З огляду на вказані положення закону, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти. Правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, а з обставинами, на які посилається [PERSON], закон не пов'язує можливість визнання угод недійсними. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд дійшов висновку, що позовна заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та зустрічна позовна заява [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки банком не доведено, що [PERSON] отримала грошові кошти за кредитним договором за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року. Визнання кредитного договору за № 014/0014/73/68577 від 21 грудня 2006 року та договору застави транспортного засоби від 28 грудня 2006 року недійсними з підстав, на які посилаються [PERSON], законом не передбачено.

Outcome: dismissed