Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до договору від 27.09.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] не виконує зобов`язання за договором та не сплачує грошові кошти, що підлягають оплаті за його умовами. Просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 73701,41 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.03.2019 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників померлої [PERSON] . Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.09.2019 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату. час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти позовних вимог заперечував. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За заявою від 27.09.2010 року [PERSON] приєдналась до Умов надання споживчого кредиту і їй надано кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.7). Вказаною заявою, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку а також тарифами відповідачем взято на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит (а.с.7, 8-32). Аналізуючи зазначені норми права та надані суду докази, суд вважає, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.09.2010 року укладено кредитний договір, який за правовою суттю є договором приєднання і містить всі необхідні умови цього виду договору. Вказаним договором відповідачем взято на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] (а.с.45). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед банком станом на 31.05.2018 року склала 73701,41 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 1576,42 грн., заборгованість по процентам 63726,50 грн., (що складається з несплачених процентів на прострочену заборгованість 63726,50 грн.), заборгованість за комісією 4412,71 грн., заборгованість за судовими штрафами 3985,78 грн. (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняти спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняти спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю у натурі. Пунктом 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 передбачено, що нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. За повідомленням Бердянської районної державної нотаріальної контори від 07.09.2019 року після померлої [INFO] [PERSON] ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилась, заповіт не складався (а.с. 138-140). Із відповіді голови Осипенківської сільської ради [PERSON] . встановлено, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , разом з нею однією сім`єю в будинку за адресою: [ADDRESS] проживав її син - [PERSON] (а.с. 143) Таким чином, судом встановлено, що на момент відкриття спадщини [PERSON] є спадкоємцем першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч. 3, 4 ст.1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Так, ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А за ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, дії, що передбачені ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємцями не вчинялись, що свідчить про неприйняття ними спадщини в зазначеному порядку. Для прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частина 6 ст. 29 ЦК України передбачає, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Суд вважає, що виходячи з положень ч. 6 ст. 29 ЦК України реєстрація місця проживання особи за певною адресою не є безумовним доказом її постійного проживання саме за цією адресою. Інших доказів, які би підтверджували постійне проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем матеріали справи не міститься. За таких обставин відсутні підстави вважати, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем у будинку [ADDRESS] , а відповідно неможливо зробити висновок про прийняття [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Крім того, всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів вартості спадкового майна для визначення межі відповідальності відповідача. Його оцінка не проводилась, клопотання про витребування доказів, призначення експертизи не заявлялись. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити межі відповідальності відповідача, на якого ст. 1282 ЦК України покладено обов`язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні.

Outcome: dismissed