Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2006 року в розмірі 14177,58 грн., та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.06.2006 року між Банком та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1 по 25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Банк свої зобов»язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з вищевказаним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість 14177 грн. 58 коп., яка складається з: - 2589 грн. 08 коп. заборгованість за кредитом; 10437 грн. 19 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 651 грн. 31 коп. штраф (процентна складова) яку позивач просить стягнути. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] повторно не зявився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Беручи до уваги вищенаведене, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, які маються в матеріалах справи. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.06.2006 року та правил надання продукту кредитних карт [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] не виконує умови договору то банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 30.04.2014 року становить 14177 грн. 58 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, а тому цей позов підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями.

Outcome: approved