Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач 02.08.2016 року звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], після її смерті відкрилась спадщина в вигляді садибного (індивідуального) житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,98 га., в умовних кадастрових гектарах. [INFO] помер [PERSON], брат позивача, спадкоємець по закону, на момент відкриття спадщини і на дату смерті [PERSON] спадщину, що належала йому по закону не прийняв і належним чином не оформив. Він, [PERSON], після смерті матері оформив житловий будинок [ADDRESS] отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом видане Узинською міською нотаріальною держаною конторою 26.07.2006 року. 04.03.2016 року він звернувся до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), однак йому було відмовлено в задоволенні заяви, мотивуючи тим, що відсутні правовстановлюючі документи. На даний час позивач не може оформити спадкові права на земельну частку (пай) оскільки оригінал сертифікату втрачено. В зв'язку з тим, що в іншому порядку вирішити дане питання не має можливості, позивач просить в судовому порядку визнати за ним [PERSON], право на земельну частку (пай), площею 2,98 га, в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Василівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], належну їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER], виданого 26.11.1996 року. як члену КСП «Жовтень». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник позивача, адвокат за договором, Войцехівський Павло Володимирович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов до суду не надав, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України та враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 262/2006, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). За життя [PERSON] жодних заповітів не складала. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої входить спадкове майно: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Василів, Білоцерківського району, Київської області по вулиці Олефіренка, під номером 18, на який [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 262/2006 року. До спадкового майна, також, входить земельна частка (пай) площею 2,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованої за адресою: Васильківська сільська рада Білоцерківського району Київської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2016 року державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Лесі Вікторівни, листом відповіддю від 08.09.2015 року № 38, від 08.09.2015 року № 39 (а.с. 13,14,15). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується копією довідки № 972 від 14.09.2005 року виданої Київським обласним управлінням юстиції Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відділ реєстрації актів цивільного стану (а.с. 16), також спадкоємцем першої черги за законом був [PERSON], брат позивача та син спадкодавця, який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8), однак за життя він спадщину не прийняв та з завою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. А за ч. 2 цієї статті, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року за № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 20.07.2007 року за № 650/2007 (крім ст. 3), право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, право громадянина на земельну частку (пай) посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток (паїв) в натурі (на місцевості), а після цього - власнику земельної частки (паю) видається державний акт на право власності на земельну ділянку. Тому, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що спадкоємець [PERSON] набув право на отримання у власність земельної частки (паю), однак не має можливості оформити право на спадкове майно, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай), серія [NUMBER], виданий 26.11.1996 року, як члену КСП «Жовтень» втрачено, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17). З матеріалів спадкової справи № 262/2006 (а.с. 43-59) вбачається, що заперечень щодо визнання права на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), після померлої [PERSON], за позивачем немає. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатила при подачі позову до суду в розмірі 1189,84 грн., однак представник позивача заявив клопотання в судовому засіданні про залишення судових витрат за позивачем.

Outcome: approved