Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказав, що 29.11.2005р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-28/1882-76, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 64 000 грн. зі сплатою 19,00% річних строком на 84 місяці, тобто до 29.09.2013р. Крім того, 29.11.2005р. було також укладено договір поруки №014/17-28/1883-76 між банком та [PERSON], відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннями [PERSON] В порушення умов договору відповідачі зобов'язання належним чином не виконали внаслідок чого станом на 27.09.2013р. мають заборгованість в розмірі 32177, 69 грн., яка складається з: 9037,91 грн. - відсотків за користування кредитом, 23139,78 грн. - пені за тілом кредиту та відсотків. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32177,69 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 321,78 грн. В судовому засіданні представник позивача, Іванісов В.С. на позовних вимогах наполягав та просив задовольнити. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися надали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] просив розглянути справу за участю його представника [PERSON] Представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідно до рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 04.09.2009р. з відповідачів за кредитним договором №014/17-28/1882-76 від 29.11.2005р. вже було солідарно стягнуто борг у сумі 30 416,72 грн. і вказана сума ними була сплачена. При цьому, представником банку їм не було роз'яснено, що у разі припинення виконання зобов'язань необхідно розірвати кредитний договір. Крім того, просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом.. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.ст. 526, 527 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 1054, 1049, 1050 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору № №014/17-28/1882-76 від 29.11.2005р. [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути кредит в обумовлений строк, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитними ресурсами. Позивачем умови кредитного договору виконані в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 64 000,00 грн. зі сплатою 19,00% річних строком на 84 місяці, тобто до 29.09.2013р., але в супереч пунктам договору порушує строки сплати відсотків та основної суми боргу, у зв'язку з чим заборгованість за кредитом складає 32177, 69 грн: 9037,91 грн. - відсотки за користування кредитом, 23139,78 грн. - пеня за тілом кредиту та відсотків. Відповідно до п. 1.2 Договору поруки №014/17-28/1883-76 від 29.11.2005р. поручитель [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язанням Боржника, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань. Згідно п. 2.1 Договору Поруки невиконання Боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Згідно п. 3.1 Договору Поруки у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України. Відповідно до п.9.1 Кредитного Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбаченими положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до п.10.4 Кредитного Договору до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257, 259 ЦК України). Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні представник відповідачів, [PERSON] просив застосувати позовну давність. З обставин справи вбачається, що кредитний договір між сторонами було укладено 29.11.2005р. строком на 84 місяці, тобто по 29.09.2013р. В силу вимог ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.10.4 Кредитного Договору терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 3 роки, що не суперечить вимогам ст. 259 ЦК України. Таким чином, встановлено, що вищезазначений позов Банком було подано у 2013 році до суду в межах строків позовної давності. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що розмір пені за тілом кредиту та відсотками 23 139,78 грн., яка підлягає зменшенню на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України до 7000грн., оскільки нарахована сума пені в розмірі 23 139,78 грн., не є співмірною із розміром заборгованості за кредитом та суду не надано будь - яких доказів про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання. Такий висновок суду узгоджується з рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, в розділі 3.2 якого зазначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 16037,91грн., яка складається з: 9037,91грн. - відсотків за користування кредитом, 7000грн. - пені за тілом кредиту. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь банку підлягають понесені останнім документально підтверджені судові витрати пропорційно до суми задоволених позовних вимог у сумі 160,38грн.

Outcome: partial