Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач 06 квітня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи: Житлово-будівельний кооператив №9 «Петровка», Комунальне підприємство «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] державна нотаріальна контора про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 серпня 1995 року померла його матір [PERSON] Спадщину після її смерті він фактично прийняв, так як на момент її смерті постійно проживав із матір'ю. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], належної померлій в порядку спадкування після смерті сестри [PERSON] померлої 02 червня 1993 року. Звернувшись до ДДДНК з приводу одержання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримав від нотаріуса відмову, у зв'язку із тим, що йому необхідно було звернутися до Криворізької нотаріальної контори. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], але також отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене та уточнивши свої позовні вимоги позивач просив суд встановити факт прийняття ним спадщини, а саме: квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої 02.06.1993 року, та [PERSON], померлої 12.08.1995 року; визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м. (1-коридор, площею 5,3 кв.м., 2-кладова, площею 0,5 кв.м., 3-житлова, площею 13,2 кв.м., 4-кладова, площею 0,2 кв.м., 5-кладова, площею 0,5 кв.м., 6-житлова, площею 17,5 кв.м., 7-кухня, площею 5,7 кв.м., 8-ванна, площею 2,0 кв.м., туалет, площею 1,0 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 02.06.1993 року. В ході судового розгляду справи суд замінив неналежного відповідача виконавчий комітет Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради на належного територіальну громаду в особі [PERSON] міської ради. Позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. До суду представник надала письмову заяву, у якій не заперечувала проти розгляду справи без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.149). Відповідачка в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. До суду представник надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі (а.с.150). Третя особа - Житлово-будівельний кооператив №9 «Петровка» в особі свого законного представника в судове засідання не з'явилась. Про причини неявки свого представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надавала. Третя особа КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» в особі свого законного представника в судове засідання не з'явився. Про причини неявки свого представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надавала. Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. До суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника у звязку із завантаженістю (а.с.146). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року). Підставою звернення позивача до суду є захист його, як він вважає порушених майнових прав та інтересів, повязаних із правом спадкування. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, інших законів України, практику Верховного Суду України. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними сестрами (а.с.8,9). На підставі ордеру №9 виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської [PERSON] депутатів трудящих від 14.12.1967 року, [PERSON] набула право користування на квартиру [ADDRESS] (а.с.6) в подальшому перейменована на вул. Будьонного у житлово-будівельному кооперативі №9 «Петровка». Та як член житлово-будівельного кооперативу пайовий внесок за квартиру у сумі 4\~163,00 карб. повністю виплатила, що посвідчується довідкою ЖБК №9 «Петровка» №74 від 19.04.1991 року (а.с.7). Згідно ст. 15 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. 02 червня 1993 року [PERSON] померла (а.с.11). Із матеріалів спадкової справи №868/1993р. (а.с.40-54) вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася сестра померлої [PERSON] та [PERSON], на імя якої померла склала заповіт. 12 серпня 1995 року померла [PERSON] (а.с.67). На час смерті матері позивач проживав із матірю за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шарохіна, буд. №25 (а.с.63), у звязку із чим, в силу положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері в порядку спадкування за законом. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.97). [PERSON] померла 14 листопада 2005 року (а.с.49). Згідно інформаційної довідки ДДДНК, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини чи відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.131-133). За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON], спадкоємством вважався перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що повязані в порядку спадкування за законом правові підстави набуття [PERSON] після смерті тітки [PERSON] права власності за наявності заповіту на користь [PERSON] є незаконними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed