Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 06.07.10. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, оскільки не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у нього станом на 29.02.16. виникла заборгованість - 11 005,40 грн., яка складається з: 1813,42 грн. - заборгованість за кредитом, 5831,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2360,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 500,26 грн. - штраф (процентна складова). Вказана заборгованість на даний час не погашена. Просили стягнути з відповідача - [PERSON] - 11005,40 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.07.2010 року, судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві (а.с.2-5). Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, з підстав, які викладені у запереченнях проти позову (а.с.100-105), одночасно просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог ПАТ «ПриватБанк» (а.с.106). Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.ст. 11, 509 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.10. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10-22). Підписання вказаного договору підтверджується заявою [PERSON] разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що є умовами договору на відкриття та обслуговування кредитної картки, та з якими відповідач був ознайомлений і погодився. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, - клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 5.12 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Таким чином, 06.07.10. відповідач підписав заяву, згідно з якою вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банківською установою договір про надання банківських послуг. [PERSON] умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконувались, у зв'язку з чим у відповідача станом на 29 лютого 2016 року виникла заборгованість - 11 005,40 грн., яка складається з: 1813,42 грн. - заборгованість за кредитом, 5831,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2360,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 500,26 грн. - штраф (процентна складова), що міститься у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.07.2010, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] (а.с.7-9). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України, передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). В своїй постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України, рішення якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач особисто уклав кредитний договір з позивачем та погодився на всі зазначені ними умови. Як зазначено у договорі п. 5.12, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; і якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, а оскільки відповідач з заявою про припинення дії договору не звертався, тому строк його дії постійно продовжувався. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 1813,42 грн., та в межах трирічного строку позовної давності заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 01.05.13. по 24.02.16. у розмірі 4604,98 грн. Щодо стягнення заборгованість за пенею та комісією у сумі 2360,00 грн., то суд приходить до висновку, що дана сума стягнення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов кредитного договору № б/н, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 06.07.10. вбачається, що у разі порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих прострочених відсотків і комісій. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що сума у розмірі 2360,00 грн., яка є заборгованістю за пенею та комісією, фактично є штрафом за прострочення сплати щомісячних платежів, а тому з розрахунку заборгованості видно, що позивачем за одне й те саме порушення двічі нарахований штраф: в сумі 2360,00 грн. та в сумі 1000,26 грн. (500,00 грн. - штраф (фіксована частина) + 500,26 грн. - штраф (процентна складова) = 1000,26 грн.), отже, беручи до уваги те, що особа не може бути двічі притягнута до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд вважає, що з відповідача на користь банківської установи слід стягнути лише один вид визначеного позивачем штрафу. У зв'язку з частковим задоволенням позову потрібно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 923,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial