Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач 03.10.2019 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із вимогою до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 09.08.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки із відповідачем не склались. На даний час сторони проживають окремо. Малолітній син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивач вимушена звернутись до суду із вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.10.2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на адресу зазначену в позовній заяві. Відповідач у встановлений судом строк, через канцелярію суду подав відзив на позов та офіційну заяву про визнання відповідачем позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з таких підстав. Як убачається із матеріалів справи сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 10.07.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 2349. Згідно ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до змісту позовної заяви малолітній син перебуває на утриманні позивача, батько дитини [PERSON] , в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач працездатний за віком та станом здоров`я, офіційно працевлаштований, має регулярний та стабільний дохід. На даний час інших стягнень за виконавчими листами не має. Для забезпечення нормального та гармонійного розвитку дитини з урахуванням умов сьогодення, потреб сина відповідно до його віку та прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, позивач вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/3 частину заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, беручи до уваги також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Відповідач в свою чергу подав відзив на позовну заяву відповідно до якого повідомив, що наміру ухилятись від обов`язку щодо матеріального забезпечення свого сина він не має. Можливо через невирішеність особистих (майнових чи немайнових) питань подружжя у позивача виникла думка, що відповідач у якийсь спосіб намагається уникнути сплати аліментів, однак це не відповідає дійсності. Одночасно відповідач подав заяву про повне визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги розмір заявлених позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права позивача та інтереси малолітньої дитини, суд вважає за можливе прийняти заяву відповідача про визнання позовних вимог, а відтак з урахуванням викладеної заяви задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: approved