Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки ВАЗ, модель 21104, 2007 року, кузов № [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], сірого кольору (далі - Автомобіль), що належить на праві власності відповідачу, для погашення заборгованості перед позивачем за кредитним договором «Автопакет» № 6/4/26/2007/840-К/679 від 23.07.2007 року у розмірі 13809,02 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9930 грн. за один долар США станом на 26.11.2013 року) складає 110375,50 грн. Також позивач просить застосувати спосіб реалізації предмету застави, а саме Автомобілю, шляхом продажу ПАТ КБ «Надра» з правом укладання від імені банку уповноваженим представником банку договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не включно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на вказаний Автомобіль та довідок, отримання всіх необхідних документів та довідок для продажу вищезазначеного Автомобілю, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з Державного реєстру прав на рухоме майно, необхідних для здійснення такого продажу, з початковою ціною не нижчою, ніж вказана у звіті про проведення незалежної оцінки) та вилучення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна запису про обтяження. В обґрунтування позову зазначив, що 23.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ, та відповідачем [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/679 (далі - Кредитний договір). Згідно умов вказаного договору позивачем було надано відповідачу кредитні кошті у сумі 9 200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,9 % річних. Ціль кредитування - придбання Автомобілю, витрати, пов'язані з реєстрацією автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за Кредитним договором, сплати відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором, можливих штрафних санкцій, [PERSON] передав банку в заставу Автомобіль. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом сплати за автомобіль ТОВ «Авто-Технологія» грошових коштів у розмірі 46500,00 грн. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього станом на 26.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 110375,50 грн., з яких: сума кредиту - 54672,04 грн., сума відсотків - 35887,21 грн., сума пені - 12462,69 грн., штраф за договором - 7353,56 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом складає 13809,02 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (станом на 26.11.2013 року) становить 110375,50 грн. У зв'язку з наведеними обставинами позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. У зв'язку з неявкою відповідача по справі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 23.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (Банком), та відповідачем [PERSON] (Позичальником) було укладено договір «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/679. Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного Кредитного договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 9 200 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Як вбачається з умов Кредитного договору, цільовим використанням Кредиту є придбання вказаного вище Автомобілю, який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого 20.07.2007 року. Позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1 цього Договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів у порядку передбаченому п. 2.2.3 Договору, шляхом сплати суми мінімального необхідного платежу, розмір якого складає 213,63 доларів США. Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,9 % річних. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Згідно п. 1.1.4. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит з терміном погашення до 17.07.2012 року. Відповідно до п. 5.1., 5.2. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту, за кожен випадок. Також розділом 3 Кредитного договору передбачено, що в якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, Позичальник передає в заставу Автомобіль, що набувається Позичальником по рахунку [NUMBER] від 19.07.2007 року, укладеного між Позичальником та ТОВ «Авто-технологія». За домовленістю сторін вартість Автомобіля складає 46500,00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття Автомобіля в заставу складає 9207,92 доларів США. При порушенні Позичальником умов цього Договору щодо строків виконання зобов'язання, у Банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок Предмета застави. Звернення стягнення на Предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством. Як вбачається з квитанції № к26/N/59 від 23.07.2007 року, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу Кредит. Відповідач зобов'язання щодо своєчасного повернення суми кредиту та інших платежів належним чином не виконав, розмір його заборгованості станом на 26.11.2013 року складає 110375,50 грн., з яких: сума кредиту - 54672,04 грн., сума відсотків - 35887,21 грн., сума пені - 12462,69 грн., штраф за договором - 7353,56 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом складає 13809,02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.11.2013 року, який складає 7,9930 грн. за один долар США, становить 110375,50 грн. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вказаний вище Автомобіль належить на праві власності відповідачу. З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухового майна № 13649288 судом встановлено, що у вказаному реєстрі на підставі Кредитного договору зареєстровано приватне обтяження, об'єктом якого є Автомобіль, обтяжувачем - позивач, боржником - відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами та пенею. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Укладеним між сторонами Договором передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Статтею 25 вказаного Закону також передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються в тому числі спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Статтею 26 вказаного Закону передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно ст. 30 зазначено Закону обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Таким чином, чинним законодавством України прямо передбачена можливість такого способу звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, як його продаж обтяжувачем шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку відносно обґрунтованості позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет застави, а саме Автомобіль, що належить на праві власності відповідачу, шляхом його продажу позивачем будь-якій особі-покупцю. Виходячи із заявлених позивачем вимог, а також роз'яснень, викладених в п. 42 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд вважає за необхідне встановити, що початкова ціна реалізації предмету застави встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1103,75 грн.

Outcome: approved