Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач 03.03.2020 року звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1992 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало те, що починаючи з 2014 року відповідач відмовляється допомагати їй в утриманні сім`ї, веденні спільного господарства та вихованні доньки, оскільки син на той час був повнолітнім. З цього часу відповідач міг дозволити собі не з`являтися та не ночувати вдома без жодних причин та пояснень. Окрім цього, протягом останнього періоду до позивача телефонують представники фінансових установ, які із застосуванням погроз та психологічного тиску, вимагають повернути борги відповідача, що ставить під загрозу її безпеку. Вважає, що відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. Внаслідок зазначеного сторони з 2014 року не підтримують подружніх відносин, за цей час позивач зрозуміла, що їх шлюб існує формально, на примирення не згідна, тому просить розірвати шлюб. Позивач та її представник - адвокат Билень Т.Я., в судове засідання не з`явилися, останній подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 20.06.1992 року зареєстрували шлюб у Золотковицькій с/Раді Мостиського району Львівської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 20.06.1992 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.02.2009 року та серії [NUMBER] від 05.12.1992 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з 2014 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, як інвалід ІІ групи, звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 1 п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved