overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач 06.02.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 09.08.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, зникли взаєморозуміння та взаємоповага між ними, виникали сварки. З грудня 2019 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 31.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 16). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 17). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 09.08.2013 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, зникли взаєморозуміння та взаємоповага між ними, виникали сварки. З грудня 2019 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач 06.03.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 06.01.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано суму кредиту в розмірі 6992,00 грн. зі сплатою 21,00 % річних за користування кредитним коштами, на умовах повернення кредиту в порядку та строки, передбачених положеннями договору. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 08.01.2014 року утворилась заборгованість в сумі 30968,69 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі 6250,14 грн., прострочені відсотки - 4150,11 грн., плата за кредитне обслуговування - 201,02 грн., пеня - 20347,42 грн., віндикаційні витрати - 20,00 грн. Вказуючи на дані обставини, просить стягнути наведену суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 06.01.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано суму кредиту 6992,00 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 21,00 відсотків річних за користування кредитними коштами, на умовах повернення коштів в порядку та строки, передбаченими умовами договору. Сторонами погоджено графік погашення заборгованості. У зв»язку з порушенням позичальником положень договору станом на 08.01.2014 року утворилась заборгованість в сумі 30948,69 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі 6250,14 грн., прострочені відсотки - 4150,11 грн., плата за кредитне обслуговування - 201,02 грн., пеня - 20347,42 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені - 20347,42 грн. є значним, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач 06.03.2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 20.10.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. До січня 2017 року сімейне життя поступово погіршувалось. Причиною цього стали протилежні погляди на шлюб та сімю, те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, через що постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти значення сутності проблем, які виникають у їх сімї, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Неодноразові спроби налагодити відносини не принесли позитивного результату. Фактично сімя припинила своє існування і їх шлюб почав носити лише формальний характер. Подальше спільне життя як подружжя є неможливим, збереження шлюбу суперечить як її інтересам, так і інтересам дитини. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Дитина з лютого 2017 року проживає з нею та залишиться проживати з нею. Між нею та відповідачем наявний майновий спір, який вони будуть намагатися вирішити в позасудовому порядку. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Лексикова, стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Зазначила, що шлюбні відносини припинені з січня 2017 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Лексикова. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.17). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з січня 2017 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 20.10.2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2017 року через протилежні погляди на шлюб та сімю, частих сварок з цього приводу. Неодноразові спроби налагодити відносини не принесли позитивного результату. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Майнового спору не виникає. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач 06.03.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 14.02.2000 року зареєстрований виконкомом Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської обл., актовий запис № 02. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.02.2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської обл., актовий запис № 02 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7 - копії свідоцтв про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач 06.03.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 18.10.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу дітей не мають. У лютому 2016 року шлюбне життя з відповідачем припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого в сімї постійно виникали сварки та суперечки. Все це призвело до того, що вони втратили почуття поваги та кохання. Фактично у них обох склалися нові сімї. Вважає, що примирення між ними неможливе. Розірвати шлюб в органах ЗАГС відповідач відмовляється. Враховуючи викладене , просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 14).\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач вдруге у судове засідання не зявився, був повідомлений про день, час і місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації ([ADDRESS]) (а.с.10). До суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з викликом у підготовче судове засідання на 21.05.2018 року о 14-30 годину, також повернувся конверт з викликом на 17.08.2018 року на 09-00 годину, як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 13, 17). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що 18.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області,\~\~актовий запис № 731 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. У лютому 2016 року спільне життя припинено з тих причин, що між сторонами виникали сварки та суперечки з питань ведення господарства, прав та обов?язків подружжя. З цього часу спільне життя не поновлювалося, спільне господарство не ведеться. У сторін фактично склалися нові сімї. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. Розірвати шлюб в органах ЗАГС відповідач відмовляється. Позивач категорично відмовляється проти збереження шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « Сулима», [PERSON] залишити прізвище «Сулима».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач 06.03.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 20.11.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У 2017 року шлюбне життя з відповідачем остаточно припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки з різних побутових питань. Вважає, що взаємовідносини, що склалися між ними негативно впливають на дитину. Все це призвело до того, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Спільне господарство не ведеться, проживають вони окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Враховуючи викладене, просить шлюб з відповідачем розірвати, прізвище залишити «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений про день, час і місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації ([ADDRESS]) (а.с.11) До суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з викликом у судове засідання на 29.08. 2018 року о 12-30 годину, як не вручений у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 14, 18). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.11.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 570 (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8) У 2017 році спільне життя припинено з тих причин, що між сторонами виникали сварки та суперечки з питань ведення господарства, прав та обов?язків подружжя. З цього часу подружнє життя не поновлювалося, спільне господарство не ведеться. Це призвело до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]», [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю, позивачем по справі, майнового спору між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач 06.03.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно. Заявлений позов обґрунтовував тим, що з часу свого народження він з мамою [PERSON], братами і сестрами проживали у квартирі [ADDRESS]. Однак мама свідоцтво про право власності на спірну квартиру не отримувала. Ринкова вартість квартири на даний час становить 73540 грн. [INFO] р. мама померла, брат [PERSON] у 1995 р. вибув з квартири, сестра [PERSON] у 2008 р. Фактично на даний час позивач один проживає у спірній квартирі, усі витрати по оплаті комунальних послуг несе особисто, проводив ремонти квартири та комунікацій. Тобто з 1989 р. він відкрито володіє і користується даною квартирою. Оскільки він добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше десяти років, він набув права власності на це майно за набувальною давністю. Тому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач у підготовче засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача- Загвіздянської сільської ради об'єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області у підготовче засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов визнав, проти його задоволення не заперечував, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. у підготовче засідання не з'явились, у поданих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що з 1989 р. позивач [PERSON] разом з мамою [PERSON], братами і сестрами проживали у квартирі [ADDRESS], що підтверджується записами у погосподарських книгах по Загвіздянській сільській раді. Відповідно до звіту про експертну оцінку майна ринкова вартість спірної квартири на даний час становить 73540 грн. Після смерті [INFO] р. мами [PERSON], вибуття з домоволодіння у 1995 р. відповідача [PERSON], у 2008 р. відповідача [PERSON], у спірній квартирі продовжує проживати позивач, який несе всі витрати по її утриманню, проводить ремонт, оплачує комунальні послуги. У відповідності з вимогами ч.ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на те, що позивач добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше десяти років, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.344 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач 06.04.2015 року звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 27.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого на ім»я [PERSON] відкрито картковий рахунок та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінію із визначеного банком ліміту кредиту, погоджено умови та строки повернення кредитних коштів позичальником. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строків погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 10.03.2015 року утворилась заборгованість в сумі 1404,60 грн. Вказуючи дані обставини, позивач просить стягнути суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. В заяві, що надійшла до суду, позивач просить розглядати справу у відсутності його представника, позовні вимоги підтримав. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 27.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого на ім»я [PERSON] відкрито картковий рахунок та відновлювальну відкличну лінію із визначеного банком ліміту кредиту, погоджено умови та строки повернення кредитних коштів позичальником. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строків погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 10.03.2015 року утворилась заборгованість в сумі 1404,60 грн., з них: тіло кредиту - 40,00 грн., прострочене тіло кредиту в сумі 384,60 грн., заборгованість за відсотками - 980,00 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved