Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди. В позовній заяві позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь збитки у розмірі 21620 гривень та з [PERSON] на свою користь франшизу в розмірі 1000 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, 30 червня 2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір №УА/112399 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові права пов`язані з володінням та користування транспортного засобу - автомобілю Renault Logan д.н.з [NUMBER] . 26 листопада 2015 року на проспекті Шевченко в м. Одесі [PERSON] керуючи транспортним засобом Lexus д.н.з. [NUMBER] здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілями Renault Logan д.н.з [NUMBER] та Mercedes реєстраційний номер [NUMBER] . Також, [PERSON] , який керував автомобілем Mercedes реєстраційний номер [NUMBER] під час розвороту не надав переваги автомобілю Lexus д.н.з. [NUMBER] . У насідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року, справа № 522/845/16 [PERSON] був визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП. [PERSON] також був визнаний винним у вказаного скоєнні ДТП, згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року, справа № 522/843/16. [PERSON] , як власник автомобіля Renault Logan д.н.з [NUMBER] , звернувся з заявою до позивача про виплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 16460 від 29.04.2019 року позивачем було виплачено за заявою [PERSON] страхове відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] ( СТО ). Цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», а тому ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» враховуючи ступень вини з кожного учасника ДТП ( 50 % на 50 %) 24.03.2016 року відшкодувала суму у розмірі 20620 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. У судовому засіданні позивач заявив клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до [PERSON] , яке було судом задоволено. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали просили у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] був укладений договір №УА/112399 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові права пов`язані з володінням та користування транспортного засобу - автомобілю Renault Logan д.н.з [NUMBER] . 26 листопада 2015 року на проспекті Шевченко в м. Одесі [PERSON] керуючи транспортним засобом Lexus д.н.з. [NUMBER] здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілями Renault Logan д.н.з [NUMBER] та Mercedes реєстраційний номер [NUMBER] . Також, [PERSON] , який керував автомобілем Mercedes реєстраційний номер [NUMBER] під час розвороту не надав переваги автомобілю Lexus д.н.з. [NUMBER] . У насідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року, справа № 522/845/16 [PERSON] був визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП. [PERSON] також був визнаний винним у вказаного скоєнні ДТП, згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року, справа № 522/843/16. [PERSON] , як власник автомобіля Renault Logan д.н.з [NUMBER] , звернувся з заявою до позивача про виплату страхового відшкодування. Згідно протоколу огляду транспортного засобу, рахунку № 04-12-15 від 04.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю Renault Logan д.н.з [NUMBER] склала 43240 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 16460 від 29.04.2019 року позивачем було виплачено за заявою [PERSON] страхове відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] ( СТО ). Цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», а тому позивач звернувся до цієї страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування. ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» враховуючи ступень вини з кожного учасника ДТП ( 50 % на 50 %) 24.03.2016 року відшкодувала суму у розмірі 20620 гривень (43240 * 50% -1000 грн.(франшиза) = 20620). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Це передбачено і ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний на підставі 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пп. «ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону, а також якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції. Верховний Суд України у своїх висновках викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вказує, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 ст.33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VІ, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду (висновки Верховного Суду України викладені у постанові від 12.02.2014 у справі №6-1цс14 в силу ст.360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів України). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із положенням ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Це передбачено і ст.27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як на підставу у запереченні проти позовних вимог представником відповідача був наданий страховий поліс, але наданий документ складений на іноземній мові, переводу на українську мову представником відповідача не надано. Крім того, з документу не можливо встановити кім він виданий, на який час та в яких країнах діє, а тому суд не може приймати це як належний допустимий доказ. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст.262 ЦК України). На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» обґрунтовані та доведені, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача збитки у розмірі 21 620 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може грунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved