Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» у жовтні 2017 року звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що 18 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору та своєчасно не сплатив кредит та проценти за нього і станом на 30 вересня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 34172,15 грн, з яких: 594,26 грн заборгованість за кредитом; 27540,77 грн заборгованість по процентах за користування кредитом; 3933,68 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина) та 1603,44 грн штраф (процентна складова) відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила). Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останньої до запропонованих банком Умов та правил. Сторони визначили, що заява клієнта, Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши позивачеві анкету-заяву клієнта від 18 травня 2013 року, [PERSON] приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах - Умовах та правилах, Тарифах. Зазначені документи містять усі істотні умови кредитного договору, і відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Після укладення договору [PERSON] одержала на картковий рахунок кредитний ліміт, однак платежі на погашення кредиту своєчасно не вносила. Згідно з п.2.1.1.12.2 Умов та правил у разі непогашення боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом відповідач зобов'язалася сплачувати Банку проценти в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Отже, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2013 року, яка утворилась станом на 30 вересня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом та по процентах за користування кредитом. У разі виникнення прострочених зобов'язань за договором на суму від 100 грн [PERSON] зобов'язалася сплачувати банку пеню відповідно до встановлених тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил). Також у випадку порушення відповідачем строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів остання зобов'язалася сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил). При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені та штрафу суд враховує наступне. Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Одночасно пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, визначених цим договором. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 і відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу не може бути задоволений, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути лише пеню у розмірі 3933,68 грн. Всього з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2013 року в загальній сумі 32068,71 грн, з яких: 594,26 грн - заборгованість по кредиту, 27540,77 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3933,68 грн пеня. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог, тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1501,60 грн судового збору.

Outcome: approved