Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON], вказавши, що 06.03.2014 року відповідач отримав кредит в розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості. Станом на 11.01.2016 року відповідач має заборгованість у 13322,03 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4588,41 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6649,45 гривень, заборгованості по процентам та комісії в сумі 973,60 гривні, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 610,57 гривень. По суті заявлених вимог позивач просить стягнути з відповідача 13322,03 гривень заборгованості за кредитним договором від 06.03.2014 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не звязвилась, надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказала на те, що дійсно отримувала кредитну картку, але заборгованість по ній оспорює в частині нарахування процентів та пені за користування кредитом . Також [PERSON] посилалась на те, що вона не може підтвердити, що договір укладався нею саме на умовах, визначених в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, копія яких була надана позивачем до позовної заяви. Також відповідачем визнано позовні вимоги частково по заборгованості за кредитом в сумі 4588,41 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2791,99 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень, штраф (процентна складова) 610,57 гривень. При вивченні письмових доказів судом встановлено. 06.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. З Умов та правил надання банківських послуг, наданих ПАТ «КБ «ПриватБанк», вбачається, що договір про надання банківських послуг складається з заяви, пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Натомість позивачем до позовної заяви додано лише копію заяви та Умов та Правил надання банківських послуг, щодо яких відповідачем висловлені вищевикладені заперечення, які позивачем не спростовані. Ухвалою суду від 20.05.2016 року за клопотанням відповідача від ПАТ «КБ «ПриватБанк» були витребувані письмові докази, а саме заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжної карткою та тарифів банку, а також довідки з розрахунком заборгованості, в строк до 15.06.2016 року. Пам'ятка клієнта та Тарифи не надані відповідачем ні в строк визначений ухвалою суду ні пізніше, тобто договір наданий позивачем не в повному обсягу, що позбавило суд можливості повністю та безумовно встановити умови, на яких він був укладений між сторонами. При цьому суд враховує те, що відповідно до заяви [PERSON], яка є фактично єдиним документом, за яким суд намагався встановити дійсні умови укладеного між сторонами договору, встановити кредитний ліміт встановлений по картці та базову відсоткову ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору разом з строком дії картки не можливо. При цьому відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 3-4) вбачається, що процентна ставка в період з березня 2014 року по вереснь включно 2014 року становила 30%, в період з вересня 2014 року по березень 2015 року включно 34,8%, а з березня 2015 року 43,2%. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Як вказує ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вказує ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки кредитний договір повинен укладатися між сторонами у письмовій формі, то договір між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] також повинен був бути укладений в письмовій формі. При цьому строк договору та ціна договору є істотними умовами такого договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір про надання банківських послуг складається з заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів. Натомість суду позивачем не надано пам'ятку клієнта та тарифи, які є складовими частинами укладеного між сторонами договору, що позбавило суд можливості з'ясувати розмір відсотків, комісії, неустойки, тощо, які не визначені іншими документами, що складають у своїй сукупності укладений договір та були надані суду. Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, сформульованої у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-16цс15, яка у відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, не можна вважати документ, який має бути складовою частиною укладеного між сторонами договору відповідно до ст. 207 ЦК України, складовою частиною фактично укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такий документ не містить підпису позичальника, а також якщо не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей документ розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. При цьому відповідач не підтвердив, що договір між ним та банком укладався саме на умовах, визначених у доданих до позовної заяви Умовах та правилах надання банківських послуг, а позивачем у свою чергу підтвердження того, що на час укладення договору між сторонами Умови та правила діяли саме у такій редакції, не надано, як не надано і доказів на підтвердження того, що відповідач при укладенні договору ознайомився саме з цими Умовами та Правилами. За таких обставин, виходячи з презумпції обов'язковості доведення обставин, на які посилається, саме стороною, яка стверджує про такі обставини, суд вважає, що за умови ненадання позивачем усіх документів, які виключно у своїй сукупності складають договір про надання банківських послуг, укладений з [PERSON] а також сумнівності розрахунку заборгованості законних підстав для задоволення заявлених вимог немає, тож позов слід задовольнити в тій частині в якій його визнав відповідач. Згідно платіжного доручення від 05.02.2016 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial