Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 31.01.2015 року, [PERSON] заборгувала позивачу 21735,08 грн., з яких: 16719,90 грн. заборгованість за кредитом; 3642,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штраф (фіксована частина); 1023 грн. штраф (процентна складова). В звязку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, в заяві також зазначив, що в ході розгляду справи відповідачем здійснювалось погашення заборгованості по тілу кредиту, тому заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» зменшилась до 14070 грн. Просить позовні вимоги в сумі 14070 грн. задовольнити, в іншій частині залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання також не зявилась, попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що зменшені позовні вимоги визнає. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників процесу, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 17100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняла на себе відповідні зобовязання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 03.12.2007 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 7, 8, 9-14), що відповідає ст. 634 ЦК України. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобовязання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав шляхом відкриття карткового рахунку, на який надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим станом на 31.01.2015 року вона має заборгованість перед позивачем на загальну суму 21735,08 грн., проте відповідно до поданої представником позивача заяви, оскільки [PERSON] в ході розгляду справи здійснювала погашення заборгованості по тілу кредиту, її заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» зменшилась до 14070 грн. (а.с. 53). В результаті прострочення заборгованості за договором кредиту відповідач істотно порушила умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернула, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Крім того, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки такі його дій в даному випадку не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Також відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № PROM0ВМ5ВJ від 10.03.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.20), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved