Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 14.03.2008 року уклало з відповідачем договір № б/н, відповідно до якого ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», видав [PERSON] кредит у розмірі 3000,00 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, узгодивши Умови та правила надання банківських послуг. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 30.11.2015 року в розмірі 10588,47 дол. США, до складу якої входить заборгованість згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 4177 дол. США., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2008 року у розмірі 6752,98 дол. США, враховуючи штрафи в розмірі 341,41 дол. США та не враховуючи суму заборгованості, визначену судовим наказом Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Заяви від 14.03.2008 року та Умов і правил надання банківських послуг, ЗАТ КБ Приватбанк надає [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 4149625323415883 з сумою кредитної лінії 3000 дол. США, базова процентна ставка 1,6 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, узгодивши Умови та правила надання банківських послуг. (а.с. 14-21). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.03.2008 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Приватбанк станом на 30.11.2015 року становить 10588,47 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 2869,18 дол. США; заборгованість за відсотками в сумі 6168,00 дол. США; заборгованість за пенею та комісією в сумі 1551,29 дол. США; сума за кредитом, задоволена рішенням суду в розмірі 4177,00 дол. США; штраф (фіксована частина) в сумі 20,94 дол. США; штраф (відсоток від суми заборгованості) в сумі 320,57 дол. США. (а. с. 9-11). Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (карт рахунок № 4149625323415883 від 17.03.08), зазначає, що старт карткового рахунку відбувся 17.03.2008 року, остання зміна кредитного ліміту відбулася 19.08.2015 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 2870,00 грн. (а.с. 13). Зміст судового наказу Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.04.2010 року по справі № 2-н-339/10, зазначає, що в порядку наказного провадження було розглянуто заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначає, що заяву було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2008 року в сумі 4177,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 20.01.2010 р., в еквіваленті на національну валюту складає 33415,99 грн., яка складається з: 2869,18 дол. США - заборгованість за кредитом; 974,39 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 75,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 62,5 дол. США штраф (фіксована частина), 195,93 дол. США штраф (процентна складова) (а.с. 8). Матеріали справи містять Банківську ліцензію № 22, видану Національним банком України 05 жовтня 2011 року Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», на право надання банківських послуг визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с. 25). Згідно відомостей НБУ офіційний курс гривні до долара США станом на 30.11.2015 року становить 23,884656 (а.с. 12). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, при цьому, враховуючи наявність у позивача відповідної Банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з врахуванням зазначеного позивачем гривневого еквіваленту відповідної заборгованості, виходячи із офіційного курсу гривні до долара США станом на день платежу, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved