Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач 06 березня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення 9 922 гривень 01 копійки шкоди, заподіяної злочином, а також судових витрат, які будуть підтверджені належними доказами під час судового розгляду. В тексті позову позивач зазначив, що витрати на пересилання поштової кореспонденції до суду складають 60 гривень, а витрати представника, що пов'язані з явкою до суду - 1 100 гривень. На обґрунтування вимог посилається на те, що вироком Солоняського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року відповідач був визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст. 185 КК України за наступних обставин. 18 серпня 2016 року [PERSON] знаходячись в кімнаті спальні будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], скориставшись тим, що остання спить в іншій кімнаті, таємно викрав з сумки [PERSON] грошові кошти в сумі 9 922 гривні 01 копійка, що належать Дніпропетровській дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» та зберігалися у [PERSON] у зв'язку з її службовою діяльністю. З посиланням на ст. 1166 ЦК України позивач просить стягнути заподіяну шкоду з відповідача. У судове засідання 20 вересня 2018 року представник позивача не з'явився. Згідно поданого клопотання просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.131-132). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що грошові кошти в сумі 9 922 гривень 01 копійки він викрав у [PERSON] та витратив на власні потреби. Ухвалою від 20 вересня 2018 року судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про накладення арешту на майно відповідача в порядку виконання рішення суду та заборону його відчуження. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні відносини сторін регулюються положеннями ЦК України. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом установлено, що вироком Солоняського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року відповідач був визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст. 185 КК України за наступних обставин. Так, [PERSON] 18 серпня 2016 року приблизно о 22 год. 30 хв.,

Outcome: partial