Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач 08.10.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про зміну способу стягнення аліментів (а.с. 1-5), посилаючись на наступні обставини. Вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 2006 року. Відповідач є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 року з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісяця до повноліття дитини. Однак рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2017 року було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму у розмірі 930 грн. кожного місяця. Зазначає, що встановлена тверда грошова сума аліментів на даний час не задовольняє мінімальних потреб на утримання та розвиток дитини, що з віком дитини зросли. Також зріс і прожитковий мінімум для утримання дитини відповідного віку. На сьогодні дитина потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, утримання житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку. Також грошові кошти необхідні дитині для періодичного оздоровлення та відпочинку. У зв`язку з чим вважає, що аліменти мають бути визначені у розмірі 1/4 частин доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке рішення не вплине на матеріальне становище відповідача. Відповідач на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, не має. На підставі викладеного, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, встановлений рішенням суду та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин з усих видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою про відкриття провадження від 17.12.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження з доданими до неї документами була направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13). До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 17). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.5,9). На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 року з [PERSON] стягувалися аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісяця до повноліття дитини. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2017 року було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/4 частини на утримання сина на тверду грошову суму у розмірі 930 грн. кожного місяця. (а.с. 6-7). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів позивач посилалася, що встановлена тверда грошова сума аліментів на даний час не задовольняє мінімальних потреб на утримання та розвиток дитини, що з віком дитини зросли. Також зріс і прожитковий мінімум для утримання дитини відповідного віку. Крім того позивач зазначила, що відповідач на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.05.2017 року на даний час не задовольняє мінімальних потреб на утримання та розвиток дитини, що з віком дитини зросли. Відповідач відзив на позов не подав, жодних доказів зворотного суду не представив. Тому, вимога позивача щодо зміни способу стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що зміна способу стягнення аліментів за позовом одержувача передбачено вимогами чинного законодавства і така зміна забезпечить поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Позивач згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору відносно вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved