Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Перший заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави звернувся до суду з за зазначеним позовом посилаючись на те, що при виділенні земельної ділянки площею 1,5 га та передачі у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Стуфчинецької сільської ради, відповідачем Хмельницькою РДА порушено вимоги чинного законодавства України. У судовому засіданні прокурор позов підтримав та надав суду прояснення, що відповідають змісту позовних вимог . Представник Хмельницької районної державної у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Представник Держгеокадастру у Хмельницькому районі у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Представник [PERSON] заперечив щодо позову, просить відмовити у його задоволенні. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 06.07.2010 №892/10-р затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 1,5 га на території Стуфчинецької сільської ради та передано у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Вимогами ст.29 Закону України «Про землеустрій» визначено, що документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Даними належним чином завіреного висновку земельно - технічної експертизи від 03.03.2015 року №2060-2069/14-26 підтверджується, що відсутні обов'язкові документи та відомості: журнал польових робіт, відомості про обчислення площі земельної ділянки, відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки, креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) із зазначенням прив'язки опорних пунктів до Державної геодезичної мережі. Вихідна земельно - кадастрова документація, експлікація земель згідно форми 6-зем не відповідають правилам оформлення, що є порушенням п. «г» ч.1 ст.15, ст.ст.196, 204 ЗК України. Проект землеустрою затверджений з порушенням вимог п.п.2.2, 2.3, Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затверджено раніше, ніж отримано та перевірено обмінний файл державним реєстратором. Таким чином суд вважає, що зазначеназемельна ділянка сільськогосподарського призначення передана у власність [PERSON], з порушенням вимог земельного законодавства, зокрема ст.ст.118, 186-1 земельного кодек України, ст. 29 Закону України «Про землеустрій» тому розпорядження Хмельницької райдержадміністрації від 06.07.2010 року №892/10-р в частинізатвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідачу земельної ділянки площею 1,5 га та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства є незаконним. Відповідно до п «г» ч.3 ст.152 ЗК України одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Тому державний акт на право власності на земельну ділянку від 14.07.2010 року [NUMBER] є недійсним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 у справі № 6-67 цс 14. Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. З врахуванням наведених вище аргументів та враховуючи, що відповідачем не представлено доказів, які спростовують позовні вимоги прокурора суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню з відповідачів рівними частками судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: approved