Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 листопада 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, за яким банк надав останній кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, станом на 31 жовтня 2016 року у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 23547 грн. 79 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1442грн. 55 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом 17 207 грн. 73 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом\~3300 грн. ; штрафу (фіксована частина)\~500 грн.; штрафу (процентна складова)\~1097грн. 51 коп. Однак, відповідач ухиляється від виконання зобовязань за кредитним договором, заборгованість не погашає. А тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.11.2006 року у розмірі 23 547 грн. 79 коп. Відповідач повторно в судове засідання не з»явилась, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до п.3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, встановив наступне. Судом встановлено, що 05.11.2006 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 1500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому банк видав [PERSON] платіжну картку «Універсальна» для обслуговування карткового рахунку. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~626, ч. 1 ст.\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1\~ст. 634 ЦК України). Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ч.ч. 1, 2\~ст. 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. У відповідності до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони визначили, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Памятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Відповідач, подавши заяву клієнта від 24 жовтня 2006 року, приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах\~Умовах і Правилах, Тарифах.\~Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, тому у суду відсутні підстави вважати цей договір неукладеним або нікчемним. Відповідач за умовами кредитного договору зобовязалася повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. При виникненні прострочених зобовязань на 100 грн. і більше позичальник зобов»язана сплатити пеню в розмірі що розраховується з базової процентної ставки, поділеної на 30, за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. одноразово. У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів. На дану кредитну картку був встановлений кредитний ліміт\~1000 грн. У подальшому він змінювався: 08.11.2006 року\~до 1500 грн., 28.07.2011 року\~до 2000 грн., 08.09.2007 року\~до 3000 грн., 16.06.2009 року\~до 1700 грн.,15.09.2009 р до 1480 грн, 29.12.2009 р до 1210 грн , 11.06.2012 р 2000 грн, 18.04.2014 р до 1450 грн. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.11.2006 року вбачається, що останній платіж відповідач внесла на погашення кредиту 05.12.2013 року. Станом на 31 жовтня 2016 року у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 23547 грн. 79 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1442грн. 55 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом 17 207 грн. 73 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом\~3300 грн. ; штрафу (фіксована частина)\~500 грн.; штрафу (процентна складова)\~1097грн. 51 коп.Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Відповідач не спростувала цю заборгованість належними та допустимими доказами. З урахуванням вказаного, суд вважає, що з відповідач а слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 1442грн. 55 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом 17 207 грн. 73 коп.; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом\~3300 грн, а всього 21\~950,28 грн. Вимоги щодо стягненню штрафу не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Оскільки даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те саме порушення не допускається. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (93,21%) в розмірі 1284,43 грн

Outcome: partial