Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де, уточнивши позовні вимоги, просить визнати дійсним договір іпотеки №DNJ0GR0000000089 від 29 вересня 2008 року укладений з [PERSON] Одночасно позивач просить звернути стягнення на будинок, загальною площею 89.30 кв.м, житловою площею 50.30 кв.м. та земельну ділянку, яка розташована за адресою: місто Жовті Води, вулиця Садова, 7, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Крім того позивач просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані або проживають у вказаному житловому будинку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що\~ 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено зазначений кредитний договір. Відповідно умов якого банк надав позичальникові кредит в сумі 18540,00доларів США з кінцевим терміном погашення до 29 вересня 2018 року включно та на умовах передбачених у цьому договорі. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №DNJ0GR0000000089, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок : загальною площею 89,30 кв.м., житловою площею 50.30 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Жовті Води , вулиця Садова, буд.7., що належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору дарування від 03 березня 2004 року , посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №479.Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 138 кв.м. на якій розташований будинок, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води , вулиця Садова, буд.7. У зв'язку з тим, що [PERSON] умови кредитного договору виконувались не належним чином, станом на 07 грудня 2012 року утворилась заборгованість за кредитним договором перед позивачем в сумі 53386,63 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 426559,17 грн., тому позивач просить суд звернути стягнення, в рахунок погашення заборгованість за кредитним договором, на предмет іпотеки\~з укладенням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем , з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості , її перепланування та перебудови , з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки , з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах чи організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування , з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідачів зі зняттям з реєстраційного обліку, та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати 3755,50 грн. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], що діє на підставі довіреності№2507-К-О від 15.06.2015 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду, у судове засідання не з'явилася. Представником позивача надана суду заява із проханням розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. При цьому представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] виклик яких у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали як і заперечень щодо позову. Їх виклик до суду був здійснений з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України . Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність неявки їх до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачів. За вказаних обставин суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України\~проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNJ0GR0000000089 згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 18540,00 доларів США , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.09.2018 року.(а.с15-20).Взяті на себе зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконав і станом на 07.12.2012 року має заборгованість 53386,63 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.12.2012 року складає 426559,17 грн. яка складається з наступного: -17033,68 - доларів США заборгованість за кредитом; що еквівалентно 136099,10 грн.; -13325,63 - доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом що еквівалентно 106471,78 грн.; -4401,31 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; що еквівалентно 35166,47 грн.; -16053,99 - доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору, що еквівалентно 128271,38 грн.; -31,29 доларів США грн. штраф (фіксована частина) що еквівалентно 250,01 грн.; -2540,73- доларів США штраф (процентна складова) що еквівалентно 20300,43 грн. (а.с.7-8). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №DNJ0GR0000000089 від 29 вересня 2008 ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки № №DNJ0GR0000000089. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 89,30 кв.м., житловою площею 50.30 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Жовті Води , вулиця Садова, буд.7., що належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору дарування від 03 березня 2004 року , посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №479.Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 138 кв.м. на якій розташований будинок, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води , вулиця Садова, буд.7.(а.с.21-24). Початкова ціна предмета іпотеки встановлена договором іпотеки і становить 194444,00 грн. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачу направлено вимогу-повідомлення про усунення порушень та попереджено\~ відповідача, що в разі невиконання зазначеної вимоги\~банк\~звернеться до суду\~з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 10). Однак, на час звернення до суду із даною позовною заявою вимога не виконана. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням\~\~шляхом\~\~звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку. Разом з тим, 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» згідно з п.1 даного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене баз згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що вони використовуються як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений цим Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій…» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, та провадять конкретні виконавчі дії; заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій…» не підлягає виконанню. Закон України «Про мораторій…» не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-57цс15 (постанова від 27 травня 2015 року). Відтак, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставною і підлягає до задоволення із застосуванням відстрочення виконання судового рішення в цій частині до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно до п.42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п.4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки-шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до положень ст. 40 ч.ч. 1, 2 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей; виселення проводиться у порядку, встановленому законом; після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги; якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Тобто, задовольняючи вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що і вимога Банку про виселення всіх мешканців предмета іпотеки підлягає до задоволення. Не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання договору іпотеки дійсним, оскільки даний договір діє і не оспорений у встановленому законом порядку сторонами договору. Крім цього, на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1251,83 грн із кожного.

Outcome: partial