Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач 05.10.2017 року звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 25.04.2015 року, від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від батьківських обовязків, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а сама вона не має матеріальної змоги утримувати дитину, оскільки не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку. Відповідач фізично здорова людина, на утриманні недієздатних осіб немає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. У звязку з цим, позивач просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини та стягнути аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною 3-х річного віку, а саме до 17.06.2019 року. Ухвалою від 06.10.2017 року позивачу було повернуто позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України (в редакції кодексу, яка діяла на момент подачі позову), у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, може бути видано судовий наказ та відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Також, в матеріалах справи була відсутня відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів чи відомості, що даний наказ скасований судом та відсутні відомості, що заявлена вимога повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства чи необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. В частині позову щодо стягнення коштів на особисте утримання було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Позивач [PERSON] судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі чи відзив на позов до суду не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6), які перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Судом також встановлено, що дитина проживає разом з позивачем [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на повному її утриманні, позивач не працює, оскільки находиться на даний час у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та потребує матеріальної допомоги, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 3-4,9,10, 28), відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання не надає. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Визначаючи розмір стягуваних коштів на утримання, суд врахував, що позивач не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та їй призначено допомогу при народженні дитини з 01.07.2016 року по 01.07.2019 року, відповідач є фізично здоровою людиною, працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує, заперечень проти позову до суду не надав. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягує з відповідача кошти на користь [PERSON], [INFO], на її особисте утримання, в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку ( доходу), починаючи з 05.10.2017 року і до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до 17.06.2019 року. В порядку п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів, тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved