Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.03.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 9 578,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом підтвердив, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складають між ним та банком договір. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25.03.2014 року становить 18 018,19 грн., з яких: 9 578,50 - заборгованість за кредитом, 1 021,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штраф, відповідно п 2.2. Генеральної угоди, в розмірі 7 418,00 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи, що йому не відомий розмір відсотків, він не мав на руках договору, а також зазначав про пропуск позивачем строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 06.03.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до цієї угоди сторони з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №SAMDN50000018133865 від 26.12.2007 року визначили зменшення заборгованості та встановили заборгованість на дату його укладення в розмірі 10 478,50 грн. з кінцевою датою погашення цієї заборгованості 31.03.2014 року, а в день підписання цього договору позичальник зобов'язувався мати на рахунку 900,00 грн. За цим договором банк надав позичальнику строковий кредит в розмірі 9 578,50 грн. на строк 12 місяців з 06.03.2013 року по 31.03.2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік (0,833 % в місяць) на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник брав на себе зобов'язання здійснювати погашення заборгованості шляхом внесення коштів з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 842,70 грн. для погашення заборгованості, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Відповідно до п.2.2 цієї угоди, у випадку порушення строків погашення заборгованості більше чим на 31 день, по зобов'язаннях строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту є 32-й день з моменту виникнення порушення; заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня вважається простроченою та позичальник сплачує штраф в розмірі 7 418,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, жодного платежу не вніс, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25.03.2014 року становить 18 018,19 грн., з яких: 9 578,50 - заборгованість за кредитом, 1 021,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штраф, відповідно п 2.2. Генеральної угоди, в розмірі 7 418,00 грн. Дана сума заборгованості встановлена в судовому на підставі наявних у справі доказів, зокрема виписки по рахунку. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач, заперечуючи проти позову, жодного доказу не надав. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, то слід зазначити, що Генеральна угода про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт була укладена 06 березня 2013, за якою відповідач мав здійснювати щомісячне погашення суми заборгованості та повністю виконати договірне зобов'зання щодо повернення кредиту в термін по 31.03.2014 року. Відповідно до п.2.2 цієї угоди, у випадку порушення строків погашення заборгованості більше чим на 31 день, по зобов'язанням строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту є 32-й день з моменту виникнення порушення. Виходячи з розрахунку заборгованості 32-им днем заборгованості є 27 травня 2013 року. Отже, саме з цієї дати у позивача виникло право звернутися до суду з вимогою про повернення кредиту. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду для захисту своїх інтересів 07 квітня 2014 року, не порушивши строків. Таким чином, клопотання [PERSON] не підлягає задоволенню. Посилання відповідача на договір, який був укладений між сторонами 26 грудня 2007 року, не має значення, зважаючи на укладення ними 06 березня 2013 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої договірні зобов'язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов'язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved