Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 10.01.2013 року договору № б/н [PERSON] було надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 2600 гривень на платіжну картку на умовах сплати 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості. [PERSON] порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 28.02.2017 року загальна сума заборгованості становить 28209,42 гривень, з яких: 2520,12 гривень заборгованість за кредитом, 20869,80 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 гривень пеня, а також 500 гривень штраф (фіксована частина), 1319,50 гривень штраф (процентна складова), які просив стягнути з відповідача. В процесі розгляду справи представник позивача уточнив заявлені вимоги та просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка на дату смерті [PERSON] складала 12472,99 гривень, з яких: 2520,12 гривень заборгованість за кредитом, 8052,87 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1900 гривень заборгованість за пенею та комісією, із спадкоємців померлого 10.04.2016 року [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В уточненій позовній заяві представник позивача висловився з приводу погодження на заочний розгляд справи. Представник відповідачів [PERSON] подав письмове заперечення проти позову, зазначаючи, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, відсутнє підтвердження прийняття спадщини спадкоємцями, спадкове майно відсутнє, тому відсутні підстави для задоволення позову. Також у письмових запереченнях представник відповідачів вказує, що долучені позивачем матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обов`язкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення часу здійснення господарської операції, тому згідно ст.59 ЦПК України, вони не є засобами доказування факту надання кредитних коштів, не є належними та допустимими доказами у справі. Позивачем не надано доказів того, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає нарахування відсотків у відповідності до процентної ставки, зазначеної позивачем, та штрафні санкції саме у заявлених позивачем розмірах, а отже ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 10.01.2013 року між Приватбанком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким останньому надано кредит в сумі 2600 гривень на платіжну картку на умовах сплати 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 10.04.2016 року [PERSON] помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: колишня дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], що вбачається із змісту довідку № 197 від 23.06.2017 року виконкому Верхньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. Зобов`язання за кредитним договором не виконано, станом на день смерті позичальника (10.04.2016 року) загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 12472,99 гривень, з яких: 2520,12 гривень заборгованість за кредитом, 8052,87 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1900 гривень заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статтях 610,611,612 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідно до\~ ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено частиною 1 статті 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обовязки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1\~ст.1282 ЦК України \~спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу\~ст.ст.1281, 1282 ЦК зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.12.1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а тому [PERSON] не може являтися спадкоємцем майна померлого 10.04.2016 року [PERSON], а отже не може відповідати за зобовязаннями останнього. Також, судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 10.04.2016 року, спадкова справа не заводилась. Судом вжито заходів щодо встановлення наявності спадкового майна, проте таке, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутнє. Як розяснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором; предявлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством (ст. 1281 ЦК). Враховуючи викладене, а також те, що судом не здобуто доказів стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, підстав для задоволення позову судом не вбачається. Враховуючи наведене, ст.ст. ст.ст. 526, 527, 530, 533, 599, 608, 610, 611, 612, 625, 1216, 1218, 1219, 1220, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed