Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач 06.02.2019 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким\~ стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 17.09.2010 року в сумі 127 857,26 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 17.09.2010 року. [PERSON] отримав кредит у розмірі 15500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами\~ банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ ПриватБанк кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 31.12.2018 року заборгованість становила 561 742,15 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 15062,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 541 434,08 грн., заборгованість за пенею та комісією 5245,20 грн. Кредитодавець просить на власний розсуд стягнути заборгованість у розмірі 127 857,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 15062,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 112 794,39 грн. за період з 17.09.2010 року по 28.03.2017 року. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Ухвалою суду від 06.02.2019 року позовна заява залишена без руху та АТ КБ ПриватБанк надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків 11.03.2019 року прийнято до розгляду судом даний позов та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення ( викликом ) сторін. В судові засідання 18.04.2019 року, 28.05.2019 року сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. 17.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 15500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами визначено розмір відсотків за користування кредитом, виходячи з суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та пам`яткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг\~ (а.с. 10). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634\~ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання своєчасно не виконав та не повернув банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, останній платіж ним здійснено 28.08.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 8). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за договором № б/н від 17.09.2010 року станом на 31.12.2018 року становила 561\~742,15\~грн.\~з яких:\~заборгованість за\~кредитом -\~15062,87\~грн.,\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~ 541\~434,08\~грн.,\~заборгованість за\~пенею та\~комісією 5245,20\~грн.(а.с. 6-9). Кредитодавець просить на власний розсуд стягнути заборгованість у розмірі 127 857,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 15062,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 112 794,39 грн. за період з 17.09.2010 року по 28.03.2017 року. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку. Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Зважаючи на\~викладені\~обставини,\~суд\~дійшов\~таких висновків:\~\~ Між сторонами\~\~в справі\~виникли\~та\~існують правовідносини\~щодо\~виконання\~цивільно \~правових\~\~угод,\~а\~саме:\~кредитного договору. \~ Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності\~до ст.\~526\~ЦК\~України\~зобов`язання має\~виконуватися\~належним\~чином відповідно\~до\~умов договору та\~відповідно до ст. 525 ЦК\~України\~одностороння відмова\~від\~виконання\~зобов`язання \~не\~допускається. У встановлений\~\~договорам та\~\~законом термін,\~\~відповідач взяті\~на\~себе\~зобов`язання не\~\~виконав,\~\~заходів направлених\~\~на погашення\~кредиту,\~відсотків\~\~не приймав.\~\~ \~ Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. За таких обставин, суд стягує з відповідача нараховану суму тіла кредиту в розмірі 15062,87 грн. Проте, також встановлено, що кредитний договір припинив свою дію у вересні 2014 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка (а.с. 55). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.12.2018 року (а.с. 6-9) позивач продовжив нараховувати відсотки після припинення договору, тобто до 31.12.2018 року. Таким чином, враховуючи, що оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит), суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення нарахованих відсотків. Так, суд стягує 4256,06 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 17.09.2010 року по 30.09.2014 року. Саме до такого висновку дійшла ВП Верховного суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 ( провадження №14-10цс18). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відтак встановлені підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: partial