Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції звернулось до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що є суб`єктом господарювання, який здійснював діяльність з надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання. [PERSON] отримувала вказані послуги за адресою: [ADDRESS] , проте, з нею не укладався договір на споживання теплової енергії та гарячого водопостачання, але відповідач та члени її сім`ї приймали такі послуги та від їх надання не відмовлялися, проте відповідач оплату за них вчасно не здійснювала. Таким чином у відповідача за період з лютого 2018 по січень 2021 року виникла заборгованість, в розмірі 17 128 грн. 81 коп. Оскільки відповідач заборгованість не сплачує, позивач просить стягнути з неї вказану заборгованість, а також інфляційні нарахування - 1 546 грн. 57 коп., нарахування 3% річних - 727 грн. 55 коп., а всього 19 402 грн. 93 коп. та понесені судові витрати в розмірі 2 270 грн. 00 коп. 01.09.2021 року винесено увалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення відкритого судового засідання. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість. Також подав суду відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимоги заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що вона є пенсіонеркою та отримую пенсію в розмірі 2 200 гривень на місяць, вона часто хворіє, тому їй не вистачає коштів на сплату житлово-комунальних послуг в повному обсязі. Гарячого водопостачання в неї не має, оскільки його відключили, батареї теж не гріють в повній мірі. Вона не є єдиним власником квартири, крім неї також співвласника є [PERSON] та [PERSON] , а тому позивач мав пред`явити позовні вимоги також і до них, вони також мають бути відповідачами у даній справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив, заяв, клопотань суду не надала. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , співвласниками вказаної квартири також є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копіями свідоцтв про право власності та реєстрацію права власності на нерухоме майно. Між позивачем та відповідачем не укладався договір на користування послугами з централізованого опалення і гарячого водопостачання, копії укладеного між позивачем та відповідачем договору суду не подано. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. О обґрунтування позову позивач посилається на розрахунок заборгованості, відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2018 по січень 2021 року яка, з урахуванням індексу інфляцій та 3% річних, складає 19 402 грн. 93 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Проте позивачем не надано доказів виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг, наявності невиконаних зобов`язань. Належних і допустимих доказів, які б підтвердили суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, саме відповідачем [PERSON] суду також не надано. Відповідно до положень постанови КЦС ВС від 19 серпня 2022 року у справі № 707/2200/15-ц, роз`яснено, що співвласник квартири (будинку) повинен сплачувати витрати на утримання квартири (будинку), навіть якщо відсутність договірні відносини щодо розподілу цих витрат та співвласник не користується відповідними послугами. Крім того, Верховна рада заборонила нараховувати та стягувати неустойку (штрафу, пені) та відключення комунальних послуг на період дії карантину. В своїй постанові від 21.07.2021 року у справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу, який виник на період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-1Х. Відповідачка в судовому засіданні не визнала факт укладення договору між сторонами у письмовій формі та обізнаність із умовами надання послуг, заперечила обсяги і якість наданих послуг протягом тривалого періоду, стверджувала, що повністю не отримує послуги з гарячого водопостачання через відключення квартири житлово-комунальною організацією. Будь-якими доказами вказані доводи відповідачки не спростовано, хоч встановлення об`єктивних обставин обсягу, якості і порядку надання послуг, вартість яких пропонується стягнути за позовом, є суттєвим для можливості задоволення позовних вимог, хоча б частково. При цьому розмір заборгованості відповідачкою також оспорюється. Слід також звернути увагу на визначене позивачем коло осіб, які мають бути відповідачами за даним позовом, оскільки позивачем в своїй позовній заяві відповідачем визначено лише [PERSON] , яка не є єдиним власником квартири, а є лише співвласником, що підтверджується поданими під час розгляду справи письмовими доказами. Правові та фактичні підстави для покладення грошової відповідальності лише на одного із споживачів послуг у позові не зазначено. Суд оцінює позовні вимоги на засадах диспозитивності цивільного судочинства в межах пред`явлених позовних вимог, тому вважає недоведеним факт укладення між сторонами правочину, на умовах якого ґрунтуються позовні вимоги. Судом не встановлено фактичні обставини, покладені в основу позову, а саме сукупністю досліджених судом доказів не підтверджується факт наявності укладеного між сторонами відповідно до вимоги законодавства договору. Суд вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів укладення договору саме з відповідачем, оскільки позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б містили відомості про таку обставину. При цьому суд також враховує, що позивач неналежно виконав свої процесуальні обов`язки щодо доведення позовних вимог, шляхом подання письмових доказів не зміг створити передумови від всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи щодо обставин укладення і умов цивільно-правової угоди між сторонами, на підставі якої пред`явлено позов, що унеможливлює обґрунтовану правову оцінку доводам про правомірність позовних вимог. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язання сплатити визначених позовом коштів саме відповідачем [PERSON] , тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 76 - 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України не довів позовні вимоги належними і допустимими доказами, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає, а відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав недоведеності.

Outcome: dismissed