Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач 04.07.2019 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Вона є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом на решту спадкового майна, яке неохоплене заповітом, оскільки її син - [PERSON] , як спадкоємець за законом 1 черги відмовився від прийняття спадщини за законом, прийнявши спадщину за заповітом. На частину спадщини, а саме на 2 земельні ділянки та право власності на майновий пай, вона отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, а в отриманні такого свідоцтва на спадковий житловий будинок, їй було відмовлено. В зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву і просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, вивчивши матеріали спадкової справи № 23/2019, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що за життя, а саме 04.09.2018 чоловік позивачки [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 25, яким він зробив заповітне розпорядження, заповівши право на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] своєму внукові - [PERSON] , [INFO] , а право на земельну ділянку за реєстровим [NUMBER] синові - [PERSON] , [INFO] (а.с.8) [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] помер (а.с.8.). До дня смерті він був зареєстрований та проживав постійно в [ADDRESS] (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Син та внук спадкодавця є його спадкоємцями за заповітом. Позивачка та двоє їхніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є його спадкоємцем за законом 1 черги (матеріали спадкової справи). Окрім зазначеного в заповіті майна, після смерті чоловіка позивачки залишилося майно неохоплене ним, а саме житловий будинок, дві земельні ділянки та право на майновий пай. В зв`язку з тим, що сини спадкодавця та позивачки [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за законом як спадкоємці 1 черги, подавши відповідні заяви до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В., позивачка є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом на вищезгадане спадкове майно. Інших спадкоємців за законом та за повітом немає. У встановлений законом шестимісячний строк, позивачка, звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В., із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. На частину спадщину, а саме: на земельну ділянку, площею 0,1234 га, з кадастровим номером [NUMBER] розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; на земельну ділянку, площею 0,2004 га, з кадастровим номером [NUMBER] розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства та на право власності на майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Мала Березянка с. М.Березянка Таращанського району Київської області, в сумі 5082,00 грн, позивачка 03.07.2019 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі ж їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений спадковий житловий будинок, приватним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та запропоновано звернутися до суду (а.с.17-20). Позивачка як єдиний спадкоємець, яка прийняла у спадщину житловий будинок по [ADDRESS] , але через відсутність правовстановлюючих документів на нього не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, звернулася до суду з даним позовом. Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно був спадкодавець, підтверджується довідкою №367 від 26.06.2019, виданою сільським головою Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, виписками з погосподарської книги № 5 за період 2011-2015 роки та 2016-2020 роки, виданих виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.11-12). За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: житловий будинок з прибудовою, господарський блок, погріб, вбиральня, гараж, ганок, колодязь, ворота з хвірткою, ворота з хвірткою, огорожа. Загальна площа приміщень будинку становить 76,8 кв.м., житлова площа - 49,4. Вартість будинку, господарських будівель та споруд, згідно звіту про оцінку майна №19-638, становить 61 910,00 грн. (а.с.13-16). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved