Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач 05.12.2013 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він в період з 05.03.2009 року по 30.09.2012 року працював в ПАТ «НЗТА». 30.09.2012 року його було звільнено з підприємства за власним бажанням, однак при звільненні з ним не було проведено розрахунку по заробітній платі, сума якої складає 1727,84 грн. У зв'язку з тим, що при звільненні з ним у порушення ст.116 КЗпП України не був проведений розрахунок, вважає, що у відповідності до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період від дати звільнення до дати пред'явлення позову, а також 5000,00 грн. моральної шкоди та 1500,00 грн. витрат на правову допомогу. Просить суд стягнути з відповідача зазначені суми. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача подав до суду заперечення в яких посилається на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення йому моральної шкоди і просить суд відмовити в позові в цій частині, а також відмовити у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач в період 05.03.2009 року по 30.09.2012 року працював в ПАТ «НЗТА» на різних посадах (а.с. 5-6). 30.09.2012 року згідно наказу № 118к від 28.09.2012 року його було звільнено з підприємства (а.с. 5об.). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно Довідки від 05.06.2013 року, виданою ПАТ «НЗТА» сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] становить 1727 грн. 84 коп. (а.с. 7). Відповідач, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, не виплатив позивачу при звільненні всі належні йому суми. Так як до сьогоднішнього дня заборгованість по заробітній платі у розмірі 1727,84 грн. не виплачена, то ця сума підлягає примусовому стягненню. Оскільки середньомісячний розмір заробітної плати позивача складає 1580,00 грн. (а.с.10-12) то у відповідності до ст. 367 ЦПК ця сума підлягає стягненню з відповідача негайно. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки позивача було звільнено з ПАТ «НЗТА» 30.09.2012 року і на час звернення до суду відповідачем не було проведено з позивачем розрахунку по заробітній платі суд вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП утворилася заборгованість із виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку перед позивачем у розмірі 22479,05 грн. (14 місяців і 5 днів (термін з моменту звільнення позивача до пред'явлення позову) х 1580 грн. (середньомісячний заробіток позивача)) яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки у зв'язку з тим, що було порушено конституційне право позивача на працю та заробіток, він переніс моральні страждання, втратив нормальні життєві зв'язки, йому довелося докладати додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи тривалий період за який відповідачем не було проведено розрахунку з позивачем, суд вважає, що з урахуванням принципів розумності та справедливості в цій частині позов підлягає задоволенню із відповідача повинно бути стягнуто моральну шкоду розмірі 5000,00 грн. Заперечення представника відповідача в частині стягнення витрат на послуги адвоката не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивачем наданий погодинний розрахунок витраченого адвокатом часу та перелік видів правової допомоги, яка була надана позивачу (а.с. 44-45). У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved