Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Перший заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь управління переплату пенсії у розмірі 174295,95 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 25.12.2008 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як отримувач пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У травні 2016 року відповідач звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із позовною заявою, про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язання вчинити певні дії.Постановою Прилуцького міськрайонного суду від 31.05.2016 позовні вимоги відповідача задоволено, зобов`язано Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату пенси за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 86% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10.05.2016 за № 18-687 зн. починаючи з 01.01.2016 без обмеження її максимального розміру та здійснити недоотриману частину виплат за минулий час з урахуванням проведених виплат. 26.06.2019 на адресу Прилуцького відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 18 Головного управління надійшов лист за № 8330/03- 26, згідно якого зобов`язано привести у відповідність пенсійну справу відповідача, а саме: розмір пенсії повинен обмежуватись десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (в редакції на час проведення перерахунку). Розпорядженням начальника управління від 19.12.2016 за № 152767 пенсію Позивачу призначено у розмірі 20 122,76 грн. із 01.01.2016. У такому ж розмірі і здійснювалася її щомісячна виплата. 26.06.2019 пенсійна справа відповідача приведена у відповідність до вимог чинного законодавства та сума переплати пенсії за період із 01.01.2016 по 31.07.2019 становить 174295,95 грн., яку позивач і просить стягнути з [PERSON] . Ухвалою судді від 13.05.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказаний в ній недолік. 29.05.2020, на виконання вимог ухвали судді від 13.05.2020 про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недолік позовної заяви. Ухвалою судді від 11.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.06.2020. Ухвалою суду від 30.06.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19.08.2020. Представник позивача до суду не з`явився, у письмовій заяві просить справу розглядати без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не подав відзив щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що у травні 2016 року відповідач звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із позовною заявою, про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язання вчинити певні дії.Постановою Прилуцького міськрайонного суду від 31.05.2016 позовні вимоги відповідача задоволено, зобов`язано Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату пенси за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 86% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки Генеральної прокуратури України від 10.05.2016 за № 18- 687 зн. починаючи з 01.01.2016 без обмеження її максимального розміру та здійснити недоотриману частину виплат за минулий час з урахуванням проведених виплат. Однак, в резолютивній частині рішення суду, про зобов`язання Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату відповідачу пенсії за вислугу років, слово «пенсія» не міститься. Отже, суд спонукав Головне управління до перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру заробітної плати, а не пенсії.Мотивувальна частина постанови Прилуцького міськрайонного суду від 31.05.2016 також не містить норм права, що регулюють питання обмеження максимального розміру пенсії, а це значить, що дане питання не було предметом спору і судом не розглядалось. Також, судом не визначалось право відповідача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром із 01.01.2016 і на майбутнє. 26.06.2019 на адресу Прилуцького відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 18 Головного управління надійшов лист за № 8330/03- 26, згідно якого зобов`язано привести у відповідність пенсійну справу відповідача, а саме: розмір пенсії повинен обмежуватись десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХП (в редакції на час проведення перерахунку). Як вбачається зі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789- ХІІ (в редакції на час проведення перерахунку), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Прожиткові мінімуми, для осіб які втратили працездатність, визначаються Законами України «Про державний бюджет» на відповідні роки. Так, у 2016, 2017, 2018, 2019 році прожитковий мінімум, для осіб які втратили працездатність становив: 01.01.2016 - 1074,00 грн.; 01.05.2016 - 1130,00 грн.; 01.12.2016 - 1247,00 грн.; 01.01.2017 - 1247,00грн.; 01.05.2017 - 1312,00 грн.; 01.12.2017 - 1373,00 грн.; 01.01.2018 - 1373,00 грн.; 01 07.2018 - 1435,00 грн.; 01 12.2018 - 1497,00 грн.; 01.01.2019 - 1497,00 грн.; 01.07.2019 -1564,00 грн. Розпорядженням начальника управління від 19.12.2016 за № 152767 пенсію Позивачу призначено у розмірі 20 122,76 грн. із 01.01.2016. У такому ж розмірі і здійснювалася її щомісячна виплата. Отже, враховуючи вимоги статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-Х1І пенсія відповідача повинна становити: 01.01.2016 - 10740,00 грн.; 01.05.2016 _ 11300,00 грн.; 01.12.2016 - 12470,00 грн.; 01.01.2017 - 12470,00 грн.; 01.05.2017 - 13120,00 грн.; 01.12.2017 - 13730,00 грн.; 01.01.2018 - 13730,00 грн.; 01.07.2018 -14350,00 грн.; 01.12.2018 - 14970,00 грн.; 01.01.2019 - 14970,00 грн.; 01.07.2019 - 15640,00 грн. У зв`язку з вищенаведеним, 26.06.2019 пенсійна справа відповідача приведена у відповідність до вимог чинного законодавства та сума переплати пенсії за період із 01.01.2016 по 31.07.2019 становить 174295,95 грн. Частинами першою, другою статті 50 Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. З іншої сторони за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Крім того, статтею 1215 ЦК України визначено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два взаємопов`язані винятки із цього правила, про, що свідчить сполучник «і» в нормі Закону: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Із змісту спірних правовідносин вбачається, що відсутня така обов`язкова ознака для повернення коштів, як недобросовісність з боку відповідача у набутті спірних коштів, що виключає можливість задоволення позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вищевказаних умов, кошти в сумі 174295,95 грн не можуть бути стягнуті з відповідача судом як безпідставно набуті. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed