Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач 10.04.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог , просив стягнути з ДП Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18\~097,80 гривень за період з 21.01.2015 року по 07.04.2017 року. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що він працював на підприємстві відповідача з 25.08.1998 року. Була звільнена з підприємства 20.01.2015 року , однак при звільненні відповідач не здійснив з нею повного розрахунку та не виплатив заробітну плату . На теперішній час відповідачем належні позивачу кошти не сплачені, попри наявність судових наказів про стягнення заборгованості по заробітній плат. Вважає, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за період з 21.01.2015 року по 07.04.2017 року за 556 днів в сумі 18097,80 гривень. У судове засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до суду не з»явився, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Як вбачається з копії трудової книжки (а. с. 7 ) [PERSON] працювала на підприємстві відповідача і була звільнена наказом по підприємству № 8-к від 20.01.2015 року за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів. Відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі, у зв»язку з чим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судові накази про стягнення на користь позивача заборгованості з Державного підприємства Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (а.с.8-13) Згідно ч. 1 ст. 117 КЗПП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2-014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності. Відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці, які передують події, з якою повязана виплата. Як вбачається з довідки відповідача заробітна плата [PERSON] у листопаді 2014 року склала 660,91 гривень, в грудні 2014 року 738,76 гривень , тобто з урахуванням вимог Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року середньоденна заробітна плата [PERSON] на час звільнення складала 32,55 гривень . Оскільки , станом на 20 січня 2015 року з позивачем при звільнені розрахунку проведено не було , з 21.01.2015 року по 07.04.2017 року пройшло 556 робочих днів ( без врахування святкових та вихідних) , то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь [PERSON] складає 556 дні * 32,55 гривень = 18097,80 гривень . При цьому суд зазначає, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов»язком роботодавця та працівника, суд визначає суму , що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов»язкових платежів (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13). За таких обставин , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved