Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач 11.03.2019 року звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стягуються з відповідача на її користь за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 р., та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі у розмірі до 2 000 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] в сумі 550 грн. та дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час позивачка перебуває у шлюбі та має на своєму утриманні дитину, [PERSON] , чоловік ніде не працює. Діти сторін [PERSON] та [PERSON] підросли та їх утримання стало потребувати набагато більше коштів. У зв`язку зі збільшенням її витрат на вказаних вище спільних дітей сторін, які додатково відвідують гуртки, спортивні секції та курси англійської мови, її матеріальне становище погіршилось. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду до дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу, а тому її доходу не достатньо для утримання спільних з відповідачем неповнолітніх дітей. Після ухвалення вказаного вище судового рішення прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшено законодавчо. Покликаючись на ст. ст. 185, 192 СК України, просить позов задовольнити. У ході судового розгляду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві і прохають задовольнити. Просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. У відзиві на позов, відповідач [PERSON] зазначив, що позов є необґрунтованим, безпідставним та вважає таким що не підлягає до задоволення. Відповідач зазначив, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 р. справно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] в сумі 550 грн. та дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 450 грн. на кожну дитину щомісячно . Крім коштів , які стягувались з нього він у добровільному порядку допомагав дітям матеріально. До серпня 2018 року діти були зареєстровані з ним, за що він проводив додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги, за проханням позивачки він дав дозвіл виписати дітей, щоб зареєструвати їх в м. Ковель, для оформлення позивачкою субсидії по оплаті за комунальні послуги. Не відповідає дійсності те, що позивач стверджує , що його матеріальний стан значно покращився, пояснивши тим, що він вдруге одружився , має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та хвору матір [PERSON] , 1953 року народження , яка перенесла складну операцію та має інвалідність, всі витрати на лікування поніс він. Постійного місця роботи не має, по причині того , що доглядає на протязі дня за хворою матір`ю, а також стан його здоров`я за останні роки погіршився. Крім того , просить прийняти до уваги , що твердження позивачки про те що її теперішній чоловік ніде не працює і не має ніяких доходів , дає стверджувати про те , що усі кошти, які отримує позивачка від нього в якості аліментів не роздаються індивідуально кожній дитині, а використовуються для загального доходу сім`ї для забезпечення усієї сім`ї в цілому. Позивач, як батько своїх дітей не несе обов`язку утримувати дитину , яку народила його колишня дружина в іншому шлюбі, та й ще й крім того її чоловіка та його дітей. Зазначає, що позивач не надала доказів на підтвердження наявності у нього таких доходів, що забезпечували б його спроможність сплачувати аліменти в сумі 2000 грн щомісячно на кожну дитину. Тому просить у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. В судовому засіданні позивач просить врахувати зазначені у відзиві на позов обставини та не заперечував з врахуванням наведеного стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в загальній сумі 1500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 р з [PERSON] стягують аліменти на утримання аліменти неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] в сумі 550 грн. та дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі 450 грн. на кожну дитину щомісячно . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між сторонами у справі розірвано. Відповідно до довідок №14.35/9902 та № 14.35/9903 від 25.09.2018 р., виданої сектором ведення реєстру територіальної громади (м. Ковель Волинської області), діти сторін проживають спільно з позивачем. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області Кузьмінчук Л . В. зареєструвала шлюб 18.11.2014 року з [PERSON] , після одруження змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.2017 року у них в сім`ї народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що вказані діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - народжені у шлюбі сторін, який був розірваний 10.08.2010 р., вони перебувають на утриманні позивачки та проживають спільно з нею; відповідач на даний час є платником аліментів на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін відповідно до зазначеного вище рішення суду від 31.01.2014 р.. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , який був укладений 03.09.2010 року народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї №43474 від 03.04.2019 року до складу сім`ї відповідача входять його мати [PERSON] та дочка [PERSON] .. Як слідує з копій виписок №5984, №10907 Луцької міської клінічної лікарні мати відповідача, [PERSON] тяжко хворіє та потребує значних витрат на лікування, що стверджується копіями квитанцій про оплату витрат на її лікування. Отже, відповідач, безперечно, має вказану матір та дочку як за утриманців. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України №3050/03/4188 від 03.04.2019 року слідує, що відповідач [PERSON] відсутній в реєстрі застрахованих осіб, це є ствердженням того , що не перебуває у трудових відносинах . У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено , що доводи позивача зводяться до того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч.2 ст.182 СК України) та збільшений сам розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дітей сторін - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , здоров`я з часу ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів на утримання, позивач суду не надала, як і доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого. Задовольняючи позов частково на суму збільшення розміру аліментів яку визнає відповідач та його представник суд зазначає, що нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року. В запереченнях на позовну заяву про стягнення аліментів відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів, проте в судовому засіданні позов визнав частково. Згідно з ч.3 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Навпаки встановлені обставини, що дають підстави стверджувати про не покращення, а погіршення матеріального становища відповідача, а саме: перебування на утриманні неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, хворої матері, яка потребує постійного лікування та несе відповідні витрати, те що відповідач не має сталого доходу, а тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дитини відповідного віку на даний час. Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу та згідно квитанції від 01.04.2019 року [PERSON] понесла витрати у розмірі 800 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.137 ЦПК України. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial