Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач 06.12.2018 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 15.10.2017 року ним у якості позики було передано відповідачу [PERSON] 2000 доларів США. Відповідач зобовязувалась повернути йому вказану суму до 01.11.2018 року. На підтвердження факту передачі коштів відповідач власноруч написала розписку від 15.10.2017 року. У порушення своїх зобовязань відповідач 01.11.2018 року суму позики не повернула, його нагадування про необхідність повернути позику результату не дають, тому добровільно врегулювати спір не вбачається за можливе. Таким чином, що на момент подачі позову сума боргу перед ним з боку [PERSON] складає 2000 доларів США, що згідно довідки від 06.12.2018 року АТ «А-Банк» по курсу Національного банку України становить 56440 грн. 00 коп. з розрахунку 1 долар США - 28,22 грн. На підставі зазначеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 56440 грн. 00 коп. та суму судового збору у розмірі 704, 80 грн. Ухвалою про відкриття провадження від 23.01.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 20). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На виконання листа суду від 24.01.2019 рок, позивачем по справі надано 30.01.2019 року оригінал розписки від 15.10.2017 року (а.с. 18-19). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши оригінал розписки, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 доларів США із\~ зобовязанням повернути\~ борг до 01.11.2018 року. Позивачем в обґрунтування вимог позову було додано до матеріалів справи оригінал розписки від 15.10.2017 року (а.с. 19). Договором позики між [PERSON] та [PERSON] розмір процентів не встановлено. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Статтею 1047\~ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання свого зобовязання та повернення суми коштів позивачу. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов'язання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. Позивачем до позову додано довідку від 06.12.2018 року АТ «А-Банк», згідно якої офіційний курс НБУ - 1 долар США становить 28,22 грн. (а.с. 7), тому сума боргу у розмірі 2000 доларів США в перерахунку за курсом НБУ станом на день подачі позову 18.07.2017 року дорівнює 56440 грн. 00 коп.). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача борг по розписці від 15.10.2017 року в розмірі 56440 грн., згідно вимог позивача. Також, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1) . \~\~\~\~\~

Outcome: approved