overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач 08.12.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилися, надали суду заяви з підтриманням та визнанням позовних вимог, просили розглядати справу у їх відсутності. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 18.08.2007 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 18.08.2007 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 62. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 01.04.2008 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 32, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.09.2012 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 89, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідки № 6107 виданої Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради 07.11.2014 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Селидівської міської ради, та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а саме відповідно ст. 84 СК України. На підставі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач 08.12.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 08.12.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач 08.12.2014р. звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому вказала, що 15 січня 2005 року між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO]. З чоловіком на теперішній час шлюбно-сімейні відносини припинили через несумісність характерів, різних поглядів на життя. Вже тривалий час мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спору про розділ майна та місце виховання дітей не мають. Тому, вважає, що родина розпалася остаточно й відновити шлюбні відносини неможливо. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, на розірвання шлюбу згоден. Суд встановив, що сторони одружені з 15 січня 2005 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO] (а.с.4-5). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбно-сімейні. Таким чином, суд вважає, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно, тому суд розриває їхній шлюб. Спору про розділ майна та місце виховання дітей поки що не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач 08.12.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 21.09.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склались, з середини 2013 року вони проживають окремо. Всі обов'язки по утриманню дитини вона несе самостійно. Відповідач працює, отримає заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Крім того зазначила, що звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.12). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою, як невручений за закінченням строку зберігання. За таких обставин, згіно ст.74 ЦПК України, вважається що судовий виклик вручений належним чином. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.09.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Дитина проживає з позивачем (а.с.5) та перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дитини всім необхідним Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач 08.12.2015р. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі ПАТ) по укладеному кредитному договору № 500948253 від 20.06.2014 року заборгованість за кредитом в розмірі 50365,20 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10462,11 грн., комісію в сумі 9971,14 грн., а всього: 70798,45 грн., з тих підстав, що відповідач не виконує своїх зобов'язань по поверненню кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500948253. Позивач надав [PERSON] кредит в сумі 50365,20 грн., а відповідач зобовязався повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього. В порушення умов договору кредиту, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість за кредитом в розмірі 50365,20 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10462,11 грн., комісію в сумі 9971,14 грн., а всього 70798,45 грн. Вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем суду розрахунком. Згідно зі змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем порушені умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє в розмірах, які визначені в розрахунку заборгованості, який наданий суду позивачем. Відповідачем заперечення проти позову суду не надавались, дані, викладені у вказаному розрахунку не оспорювалися, у звязку з чим суд приходить до висновку про згоду відповідача з обставинами, викладеними в позовній заяві та даним розрахунком заборгованості. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1218 грн. На підставі ст. ст. 526, 550, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач 08.12.2015 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що 11.07.2009 року між сторонами в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області укладено шлюб, актовий запис № 693. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/5632/15-ц. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/ 3 частину зі всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2009 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області сторони уклали шлюб, актовий запис № 693. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/5632/15-ц. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, а тому дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.12.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач 08.12.2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], таким що втратив право користування квартирою № [ADDRESS] посилаючись на те, що спірна квартира належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності виданого 30 вересня 2011 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради. Згідно рішення суду від 21 вересня 2015 року відповідач залишив спірну квартиру і виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Крім того, зазначив, що відповідач з грудня 2014 року не проживає у спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі, долею житла не цікавиться, чим порушує права позивача, як власника квартири, в зв'язку з чим позивач в повній мірі не може користуватись та розпоряджатись своїм майном. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності виданого 30 вересня 2011 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки форми № 3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та колишній чоловік останньої [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до акту від 23.03.2016 року затвердженого ТОВ «Аркада-Житлосервіс» [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Крім того, вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з грудня 2014 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад встановлені строки не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач 08.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 11.08.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. З 20.11.2016 року їх шлюбне життя з відповідачем не склалось, вони проживають окремо. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу, інших джерел прибутку не має. Відповідач працює, щомісячно отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.17). Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.11). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 27.04.2017 року о 08.05 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.18). Тому судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 11.08.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем (а.с.6) та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з чим отримує державну допомогу, інших джерел прибутку не має. Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач 08.12.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.2), посилаючись на такі обставини. Вона з 28.08.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки. Причиною припинення подружніх стосунків стали неготовність відповідача до сімейного життя, він не звик про когось піклуватись, приймати рішення, внаслідок чого відбувалися сварки та скандали. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею, аліменти стягнуті в судовому порядку. Прізвище змінювати вона не бажає. Просить шлюб розірвати та стягнуті понесені нею судові витрати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені в травні 2014 року, дитина проживає з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Рябова. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені в березні 2016 року. Майновий спір будуть вирішувати окремо. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 28.08.2013 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені згідно пояснень позивача в травні 2014 року, згідно пояснень відповідача - в березні 2016 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стали різні погляди на сімейне життя та обовязки, часті сварки з цього приводу. Майновий спір буде вирішуватися в іншому провадженні. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з даним позовом, що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач 08.12.2016 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає із нею, з відповідачем вони припинили шлюбні відносини, з липня 2015 року проживають окремо, однак угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, він є інвалідом 2 групи, отримує пенсію, нікому іншому аліментів не сплачує, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, відповідач позовні вимоги визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у заявленому розмірі, пояснив, що він не працює, є інвалідом 2 групи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 183, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Син проживає з позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї дитини, не працює, є інвалідом 2 групи, однак отримує пенсію, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач є інвалідом 2 групи та також звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач 08 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що відносини в шлюбі не склались через різні погляди на життя та несумісність характерів. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про визнання позову. Таким чином, вислухавши представника позивача, вивчивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 1993 року. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Атмосфера в сім'ї склалася така, що призвела до повного відчуження, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинилися. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved