Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 01.08.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 5808,23 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % строком на один рік. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язана щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути всю суму позики у визначені строки. Відповідач, в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів та на момент пред»явлення даного позову до суду не повернув всю їх суму. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати повного виконання боргових зобов'язань. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої з урахуванням пені, станом на 13.06.2013 р., складає суму заборгованості за кредитом в розмірі 5808,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 30115,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 26887,87 грн., суму фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та суму процентної складової штрафу в розмірі 3 140,60 грн., що загалом становить 66 452,56грн. які позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши на неї судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу можливість отримати у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 5808,23 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % строком на один рік. Таким чином, між сторонами суд вбачає договірні правовідносини, що за своїм предметом та природою є кредитним договором. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язана щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених в розділах 2,3 Умов. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та у встановлений в заяві позичальника строк всю суму не повернув. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання достроково та в повному обсязі. Внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 13.06.2013 р., складає суму заборгованості за кредитом в розмірі 5808,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 30115,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 26887,87 грн., суму фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та суму процентної складової штрафу в розмірі 3 140,60 грн., що загалом становить 66 452,56грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. При цьому, позивачем до стягнення з відповідачів заявлено 26887,87 грн. розрахованої суми пені, що приблизно в 5 разів перевищує суму основного боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, а саме того, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, на думку суду розмір такої пені доцільно зменшити до 5 000,00 грн., виходячи з чого загальна сума боргу складає 44 564,69 грн. Одже, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконала. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з урахуванням наведеного порядку обчислення суми пені. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial