Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Даний позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суд Вінницької області по справі №127/27581/14-ц з банку на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти, що знаходяться на рахунку 26252013671001, в сумі 18847,94 грн. Вказана сума стягнута з банку в примусовому порядку, виконавче провадження закінчене. Однак, незважаючи на фактичне одержання коштів при виконанні рішення суду на рахунку продовжували перебувати кошти, якими відповідач розпоряджався. Банк списав з вказаного рахунку залишок коштів в сумі 11\~254,71 грн., однак кошти в сумі 7593,23 грн. відповідачем не повернуті. За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі 7593,23 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що вказаних коштів він не знімав, картку здав і нею не користувався, виписки з рахунку є сумнівними, так як банк зацікавлений в їх надані, виписки за 2014 роки та 2015 роки різняться, на різних мовах, не співпадають дати, відсутні касові документи як доказ отримання коштів. При цьому звертав увагу на обмеження, які діяли в банку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо повернення безпідставно отриманих коштів. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Судом встановлено, що 22 січня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області по цивільній справі №127/27581/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про повернення коштів ухвалене рішення, яким позов задоволений та стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь [PERSON] грошові кошти згідно договору №28-в/11/591 від 13.05.2014 року, що знаходяться на рахунку №26252013671001, в сумі 18 604,34 грн. Вказане рішення знаходилося на примусовому виконанні в ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві та було приєднано до зведеного виконавчого провадження №46802255. 30 квітня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду закінчене у звязку з його виконанням. Факт виконання цього рішення визнається і відповідачем [PERSON] Як вбачається з виписки по особовому рахунку №26252013671001, належному [PERSON], вказаний рахунок не був закритий та до 29.05.2015 року по ньому здійснювалися банківські операції, зокрема з особового рахунку з використання платіжної картки здійснено списання коштів. Крім того, 27.05.2015 року банк з даного рахунку списав кошти в сумі 11254,71 грн. в рахунок погашення дебіторської заборгованості (списання проведено після закінчення виконавчого провадження). Суд не бере до уваги заперечення відповідача, що ним повернута та не використовувалась картка, оскільки належних та допустимих доказів щодо цього відповідача не дав. Суд звертає увагу, що відповідно до договору №28-в/11/591 від 13.05.2014 року, укладеного між сторонами, обовязок по поверненню картки належить клієнту. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про відсутність доказів щодо отримання ним коштів, оскільки виписка по його особовому рахунку та зафіксовані в ній операції спростовують такі твердження. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/04, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 року №254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за №559/780, даний доказ є належним та допустимим доказом отримання коштів. Щодо посилання відповідача про невідповідність виписок, то вказане не заслуговує на увагу, зважаючи, що виписка за 2014 рік сформована з урахуванням як дати операції, так і дати списання суми з рахунку, зокрема, як приклад, у виписці за 2014 рік зафіксовано, що 11 серпня 2014 року відбулося зняття готівки в банкоматі в розмірі 1000,00 грн., списання ж з рахунку проведено 12 серпня 2014 року та відображено в цій виписці, виписка ж по рахунку від 07.08.2015 року сформовано по даті списання коштів, зокрема, вище вказана операція про списання суми коштів в розмірі 1000,00 грн. зафіксовано 12 серпня 2014 року. Аналогічно відображені і інші операції. Щодо посилання відповідача про ненадання позивачем касових документів, то суд зауважує, що операції проведені з використанням платіжної картки, про що свідчить виписка по рахунку, а не через касу. При цьому суд звертає увагу, що і в 2014 році операції проводилися з використанням платіжної картки. Дані операції відображені з використанням транзитних рахунків №2924, що відповідає Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 року №280, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 26 липня 2004 року за № 919/9518, відповідно до яких рахунок №2924 - транзитний рахунок за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток (призначення рахунку: облік коштів за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток, в тому числі під час розрахунку за товари та послуги; за дебетом рахунку проводяться суми перерахувань за здійснені розрахунки з використанням платіжних карток; за кредитом проводяться суми надходжень за здійсненні розрахунки з використанням платіжних карток ). Щодо посилання відповідача про неможливість використання картки, зважаючи на певні обмеження, які діяли в банку, та введення тимчасової адміністрації, то суд звертає увагу, що операція не була разова, а тимчасова адміністрація запроваджена в банку з 24 червня 2015 року відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 року №408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» до категорії неплатежоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2015 року №121. Разом з тим, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром безпідставно отриманих відповідачем сум, адже як встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2015 року по справі № 127/27581/14-ц [PERSON] підлягали поверненню грошові кошти, що знаходились на рахунку №26252013671001, в сумі 18 604,34 грн. При проведені ж розрахунку позивач безпідставно врахував розмір судового збору, який був стягнутий з банку відповідно до цього рішення суду, що не є коштами, які обліковувалися на вказаному рахунку. Таким чином в розрахунок слід врахувати стягнуту з банку суму по рахунку та повернуту [PERSON], тобто 18604,34 грн., з якої відрахувати списану банком суму 11\~254,71 грн. як на дебіторську заборгованість, а тому з відповідача підлягає до стягнення сума в розмірі 7349,63 грн., як безпідставно отримана, яка повинна бути повернута позивачу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. (судовий збір визначений з урахуванням дати звернення до суду). На підставі викладеного,

Outcome: partial