overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач 05.03.2020 року звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1998 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність довіри. Вважає, що відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові. Починаючи з 2019 року між сторонами відсутнє нормальне спілкування, вони не підтримують подружніх відносин та стали байдужими один до одного. За цей час позивач зрозуміла, що їх шлюб існує формально. На примирення не згідна, тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач та її представник - адвокат Білевич Х .О . , в судове засідання не з`явилися, остання подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 27.01.1998 року зареєстрували шлюб у Старосільській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане повторно 30.10.2001 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на час звернення до суду є повнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.09.2004 року та серії [NUMBER] від 26.08.1998 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з 2019 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач 05.03.21 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом. Просить позов задовольнити та розірвати шлюб, укладений між сторонами; призначити аліменти на утримання дитини в розмірі 2 500 грн щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовано таким. Сторони уклали шлюб 18.02.21 р.. Від цього шлюбу вона має дитину - сина [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що спільне подружнє життя сторін не складалось, так як між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони не мають спільних інтересів, господарства, взаємної любові та поваги; відповідач постійно скандалить у присутності дітей. Шлюб існує формально, фактично сторони спільно не проживають, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач має можливість та обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини, так як є здоровим, працездатним, власником нерухомого майна та отримує активний і пасивний доход. Просить позов задовольнити. Рух справи. Ухвалою від 20.07.21 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав під розпис 02.08.21 р.. Відзиву на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем до суду подано не було. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Обставини справи, відповідні їм правовідносини та мотиви суду. Суд, всебічно проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач 05.04.2015 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09.11.2012 р. Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 961. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно та місце проживання дитини відсутній. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у судове засідання викликався належним чином, заперечень проти позову не надав, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористався. Ухвалою суду від 16.11.2015 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 09.11.2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Ухвалою від 15.05.2015 року сторонам надавався строк для примирення строком на п'ять місяців, проте станом на 16.11.2015 року примирення не відбулось. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач 05.04.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 14.12.2016 року з вини відповідача сталася ДТП в с. Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області по вул. Шевченка, в результаті якої пошкоджено електричну опору №50 Л-1 КТП-182 ПЛ-0,4 кВ. Діями відповідача позивачу заподіяно збитки на загальну суму 4863,83 грн. З посиланням на ст.ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» завдані збитки в сумі 4863,83 грн., а також сплачену суму судового збору. Представник позивача Безкровна М.І. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що у ньому зазначені, наполягала на задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 31.01.2017 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] Даною постановою суду встановлено, що 14.12.2016 року о 18.10 год. в с. Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області по вул. Шевченко, 102 [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2106», д.н. [NUMBER], під час руху не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні умови, здійснив наїзд на перешкоду (електроопору). Згідно акту №160 від 15.12.2016 року позивачем виконано ремонтні роботи по відновленню пошкодженої залізобетонної опори та в цілому повітряної лінії. Вартість пошкодженого майна та додаткових витрат, понесених позивачем, складає 4863,83 грн. Відповідач в добровільному порядку збитки не відшкодував. Як зазначено у ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та заснованими на нормах законодавства України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач, 05.04.2018 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначив, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 17 грудня 2009 року в Куйбишевській сільській раді Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 6, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач просив суд розірвати їх шлюб з відповідачкою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки, з 2017 року вони не проживають однією сімєю і не підтримують ніяких стосунків, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявами, в яких підтримали позовні вимоги і просили суд розглянути справу без їх участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій визнала позовні вимоги позивача і просила суд розглянути справу без її участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2009 року в Куйбишевській сільській раді Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 6, підтвердженням чого являється свідоцтво про шлюб, серія І-КЕ № 062768, видане Куйбишевською сільською радою Шишацького району Полтавської області 17 грудня 2009 року ( а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія І-КЕ № 112692 виданим 05 травня 2010 року Куйбишевською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 2 від 05 травня 2010 року ( а.с. 8). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки з 2017 року, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати, на примирення сторони не погоджуються. Згідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому на користь позивача з відповідачки підлягають до стягнення понесені ним судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач 05.04.2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1), який уточнювала (а.с.14,15), посилаючись на наступні обставини. Вона 19.02.2011 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини того, що чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сімї, взаємоповагу один до одного та виховання сина. Ставлення відповідача до сімї і дитини призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин з жовтня 2017 року, відтоді проживають окремо. Спільне життя вважає неможливим, на примирення не згодна. Майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Змінювати прізвище після розірвання шлюбу не бажає. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. \~ \~ Ухвалою\~судді Нікопольського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області від 26.06.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження ,проведення якого призначено на 10.09.2018 року о 09:15 год. (а.с.19,20). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.23). На позовних вимогах наполягає. Зазначила, що шлюбні відносини припинені в жовтні 2017 року, майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати з нею. Вимоги стосовно зміни прізвище уточнила та просила повернути дошлюбне прізвище «Панченко». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.22). Вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, шлюбні відносини припинені з жовтня місяця 2017 року, майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, те, що позивач, згідно поданої заяви, наполягає на задоволенні позову, а відповідач, згідно подано заяви, позов визнає, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.02.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] ( а.с.5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня місяця 2017 року через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач 05.04.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його колишнім зятем, який зареєстрований у належному йому відповідно до свідоцтва про право власності будинковолодінні [ADDRESS] . Шлюб між дочкою позивача та відповідачем розірвано відповідно до рішення Тисменицького районного суду від 26.10.2016 р. У січні 2017 р. відповідач, нічого не пояснюючи, залишив будинок, забрав всі свої особисті речі, з того часу не проживає у будинку позивача. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це порушує його права та інтереси як власника житла. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав і пояснив, що позивач вигнав його з будинку, однак, він з цього приводу нікуди не звертався, дійсно з січня 2017 р. у спірному будинку не проживає; щодо задоволення позову не заперечував. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач, який є колишнім зятем позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS] , не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання у спірному будинковолодінні, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини, які відповідачем не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач 05.04.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання такою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його колишньою дружиною, яка зареєстрована у належному йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом будинковолодінні [ADDRESS] . З часу припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, а саме з жовтня 2016 р. відповідач не проживає у будинку позивача, шлюб між ними відповідно до рішення Тисменицького районного суду від 21.06.2018 р. розірвано. Оскільки відповідач залишилась зареєстрованою у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідача такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач, яка є колишньою дружиною позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS] , не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме протягом трьох років. При цьому відповідач не знялась з реєстрації місця проживання у спірному будинковолодінні, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та наступними письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право спадщину за заповітом від 26.10.2001 р.з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 02.11.2001 р. за реєстровим № 1599 (а.с.7), довідкою виконавчого комітету Тисменицької міської ради (а.с.4), копією рішення Тисменицького районного суду від 21.06.2018 р. про розірвання шлюбу (а.с.21), довідкою УДМС України в Івано-Франківській області про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.15). Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач 05.05.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовував тим, що 21.09.2009р. між сторонами укладено кредитний договір № IFIVAD40303140, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 96575,52 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20,04% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.09.2014р., а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 18.04.2014р. утворилась заборгованість у сумі 65964,86 грн., що складається з: 13990,64 грн. заборгованість за кредитом; 48594,94 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 3129,28 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 21.09.2009р. між сторонами укладено кредитний договір № IFIVAD40303140, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 96575,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% річних з кінцевим терміном повернення до 19.09.2014р., а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором (а.с.6-13). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 18.04.2014р. утворилась заборгованість у сумі 65964,86 грн., що складається з: 13990,64 грн. заборгованість за кредитом; 48594,94 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 3129,28 грн. штраф (процентна складова). У відповідності з вимогами ст. ст. 1050, 1054 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків згідно кредитного договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 65964,86 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 659,65 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved