Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.01.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 55410,08 грн., яка складається з наступного: 7106,02 грн.\~тіла кредиту; 42239,29 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 2950,00 грн.\~нарахованої пені, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківський послуг, з яких: 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина), 2614 грн.\~штраф (процентна складова). З посиланням вищевикладене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 55410,08 грн. за кредитним договором № б/н від 11.01.2005 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 11.01.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом приєднання (ч. 1\~ст. 634 ЦК України), який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг [PERSON], згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 55410,08 грн., яка складається з наступного: 7106,02 грн.\~тіла кредиту; 42239,29 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 2950,00 грн.\~нарахованої пені, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківський послуг, з яких: 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина), 2614 грн.\~штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За умовами п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100,00 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно з п. 1.1.6.1 Умов та правил надання банківських послуг зміни до цих Умови та правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У відповідності дост. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За нормоюст. 526ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства. В порядку вимогст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити прострочене тіло кредиту та комісію. Згідно зіст. 1049 ЦК Українипозичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу, якою визначено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Правовим наслідком порушення зобовязанняст. 611 ЦК Українивстановлює сплату неустойки, яка у розумінніст. 549 цього кодексуможе бути штрафом чи пенею. Згідно з ч. 1ст. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2ст. 612 ЦК Українипередбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1ст. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім того, уст. 629 ЦК Українизазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту, пені та та нарахованих відсотках. Також встановлено, що за порушення відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штрафи. Позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (порушення позичальником грошового зобовязання за кредитним договором), що суперечить вимогам ч. 1\~ст. 61Конституції Українита ч. 3ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В той же час, згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі за № 6-2003 цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів, нарахованих відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, з яких: 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина), 2614,77 грн.\~штраф (процентна складова). Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 11.01.2005 року становитиме 52295,31 грн., з яких: 7106,02 грн.\~тіло кредиту; 42239,29 грн.\~нараховані відсотки; 2950,00 грн.\~нарахована пеня, яку з неї слід стягнути на користь банку а також у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial