Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначило, що 12.12.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір №К3S1F428240074, відповідно до якого відповідач на певних умовах отримав грошові кошти у сумі 10474 грн. 86 коп. Оскільки відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, його заборгованість станом на 25.11.2014 року складає 20132 грн. 63 коп. Позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, в поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №К3S1F428240074, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 10474 грн. 86 коп. зі сплатою 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам, укладеного між сторонами договору, відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунком заборгованості підтверджується отримання коштів позичальником та наявність боргу за кредитним договором від 12.12.2012 року, станом на 25.11.2014 року на загальну суму 20132 грн. 63 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 10474,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6,65 грн., заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 8216,23 грн., штрафу у сумі 500,00 грн., штрафу процентної складової у сумі 934,89 грн. Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] заборгованості заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договорів не сплачує передбачені ними платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved