Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

ПАТ „УкрСиббанк, правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 03.07.2007 року суми боргу в розмірі 13 801, 70 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.08.2017 року становить 352 947,01 гривень та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] отримав в [PERSON] кредит в сумі 56 000,00 доларів США під 12,50 % річних строком до 04.07.2022 року та зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. 21.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір № 11436407000 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 03.07.2007 року та були укладені до кредитного договору додаткові угоди №2 та №1. Відповідно до договору про переведення боргу та додаткової угоди №1 від 21.07.2011 року [PERSON] прийняв на себе всі зобовязання позичальника, що передбачені кредитним договором, у тому числі щодо повернення кредиту у сумі 41 065,53 доларів США, що існувала станом на 21.07.2011 року, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Сторони домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі, яка нараховується на всю прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочки до моменту погашення такої заборгованості (п.3 додаткової угоди №2). Також сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: № [NUMBER] та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту до 29.03.2019 року. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 17.08.2017 року виникла сума боргу в розмірі 13 801,70 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 17.08.2017 року становить 352 947,01 гривень) в т. ч. 12 497,85 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 1303,85 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 7362,38 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2263,95 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. У забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед [PERSON], 21.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] та між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договори поруки, за яким останні несуть солідарну з боржником відповідальність за договором кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Беручи до уваги заяву представника позивача, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, згідно вимог ст.223 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 № 2147-VIII). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вивчивши та перевіривши матеріали справи наявними доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ „УкрСиббанк, правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк та [PERSON] 03.07.2007 року було укладено договір кредиту № [NUMBER], за яким останній отримав кредит в розмірі 56 000 доларів США під 12,50 % річних з кінцевим терміном повернення 04.07.2022 року (а.с 15-22). 21.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір № 11436407000 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 03.07.2007 року та були укладені до кредитного договору додаткові угоди №2 та №1. Відповідно до договору про переведення боргу та додаткової угоди №1 від 21.07.2011 року [PERSON] прийняв на себе всі зобовязання позичальника, що передбачені кредитним договором, у тому числі щодо повернення кредиту у сумі 41 065,53 доларів США, що існувала станом на 21.07.2011 року, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Сторони домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі, яка нараховується на всю прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочки до моменту погашення такої заборгованості (п.3 додаткової угоди №2). Також сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: № [NUMBER] та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту до 29.03.2019 року. (а.39-40, 28-31). . [PERSON] свої зобовязання за договором кредиту виконав повністю надавши [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 56 000 доларів США (еквівалент у гривнях станом на 17.08.2017 року складає 352 947,01 гривень) шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань виникла сума заборгованості за договором кредиту, яка станом на 17.08.2017 року складає 13 801,70 доларів США, в т. ч. 12 497,85 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 1303,85 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 7362,38 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2263,95 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.59-63), яку представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів. У забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед [PERSON], 21.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було укладено Договори поруки, за яким останні несуть солідарну з боржником відповідальність за договором кредиту. (а.с.41-46). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК Ураїни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в іноземній валюті, то суд зазначає, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Дана правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду України від 4 липня 2011 року в справі № 3-62гс11 , від 26 грудня 2011 року в справі № 3-141гс11 та від 7 жовтня 2014 року в справі № 3-133гс14 та підтверджена нещодавньою судовою практикою Вищого господарського суду України від 03 серпня 2016 року, справа № 924/1968/15 та Верховного суду України від 08.02.2017 р. у справі № 6-1905цс16. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквівалента в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Виходячи з встановленого в судовому засіданні, враховуючи, що позивач належними та допустимими доказами довів заявлені позовні вимоги в той час, як відповідач не надав суду докази на їх спростування, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути .сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved