Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк»» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 лютого 2013 року ним укладено з відповідачкою договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак відповідачка своєчасно платежі не вносила, внаслідок чого станом на 23 травня 2016 року утворився борг в сумі 16884,48 грн. У судовому засіданні представник позивача, у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 22 липня 2015 року вона передала номер своєї картки «Універсальна» Приватбанк покупцю, для оплати товару, який продавала через сайт ОLX. На її номер надійшов дзвінок, їй представилися, що телефонує співробітник Приватбанку, запитали чи очікує вона переказ на картку Приватбанку і озвучили її чотири останні цифри, назвали суму переказу, який вона повинна була отримати від продажу товару та повідомили, що гроші надійшли, але отримати вона їх не зможе, оскільки вони були відправлені від юридичної особи і їй необхідно пройти процедуру активації. Вона погодилась, назвала повністю номер банківської картки, термін її дії та усе, що просив оператор. Коли усвідомила, що це шахрайство припинила розмову з співробітником банку і одразу почала телефонувати на номер гарячої лінії Приватбанку, але їй це не вдалося, пізніше їй було повідомлено, що картка заблокована. По даному факту вона зверталася до Приватбанку і в Придніпровський РВ УМВС у Черкаській області із заявою про вчинення шахрайства, так як вважає, що коштами заволоділи працівники банку або шахраї. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що 01 лютого 2013 року між позивачем та відповідачкою укладено договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі слів відповідачки, для отримання коштів від реалізованого товару через сайт ОLX, вона повідомила оператору Приватбанк, який їй зателефонував і представився представником банку, усі дані своєї банківської картки. Усвідомивши про вчинення відносно неї шахрайства, вона звернулася до Приватбанку і в Придніпровський РВ УМВС у Черкаській області із заявою, що підтверджується відповідними заявами повідомленнями. Однак, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, ініціатором переказу коштів у сумі 7900 грн. є саме відповідачка - власниця карткового рахунку, так як переказ ініційовано через інтернет, а саме шляхом введення інформації про номер картки, термії її дії, CVV код та проходження успішної авторизації. Кожна транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження клієнтом авторизації, шляхом надсилання Банком на мобільний телефон клієнта одноразового ОТП-паролю. У разі збігу пароля з відправленим клієнту, банк перевіряє номер мобільного телефону клієнта, а саме чи зареєстрований він в системі Приват24 чи ні. Посилання відповідачки на те, що її коштами заволоділи шахрайським шляхом і те, що її номер телефону міг бути продубльований і ним користувався хтось інший є безпідставним, так як у разі існування двох ідентичних номерів, один з них блокується, однак відповідачка до даного часу користується указаною платіжною карткою та sim-карткою. Згідно п. 2 ст. 33 ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - члену платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Тому, посилання відповідачки на те, що її коштами заволоділи співробітники банку або шахраї, є необґрунтованими, оскільки кожна операція забезпечена авторизацією та ОТР-паролі для входу в комплекси та підтвердження платежів надсилалися на номер відповідачки та були доступні тільки їй. За таких обставин суд вважає, що відповідачка не повинна була повідомляти номер картки, CVV код та термії її дії невідомій особі по телефону, що призвело до зняття коштів з її картки. Без передачі указаних даних зняття коштів було б неможливим. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. У порушення п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка не сплачуючи своєчасно кредит та відсотки за користування ним допустила станом на 23 травня 2016 року заборгованість у сумі 16884,48 грн. Згідно розрахунку позивача заборгованість складається із заборгованості за кредитом - 8541,11 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 2247,44 грн., заборгованості за пенею - 5053,56 грн., штрафу - 850 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 780,21 грн., з них 1087,84 грн. внесено коштів на погашення заборгованості, тому всього 16884,48 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі ст. ст. 526, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved