Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач 10.08.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з 10 серпня 2018 року до 30 червня 2020 року, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позов мотивовано тим, що вона перебувала у зареєстрованому 28 вересня 1999 року шлюбі з відповідачем, який 01 серпня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На теперішній час донька повнолітня, продовжує навчання на у Харківському національному університеті імені Н.В. Каразіна, на другому курсі денної форми навчання, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки не має самостійного заробітку. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області [PERSON] від 06.09.2018р. відкрито провадження у справі, витребувано довідку про заробітну плату відповідача. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15605/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надав заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.10.1999 року (арк. справи 6). [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання у Харківському національному університеті імені Н.В. Каразіна з 01 вересня 2016 року, термін закінчення навчання 30 червня 2020 року; навчається на денній формі навчання, що підтверджено контрактом №112101/16-1117с від 04.08.2016 р. (арк. справи 12). Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду відомостей щодо місця роботи, отримання заробітку, тощо. В даному випадку суд виходить з того, що повнолітня донька відповідача потребує матеріальної допомоги на навчання та відповідач має можливість її надавати, доказів наявності у нього захворювань, перебування на обліку в лікарнях, наявності тяжких або хронічних захворювань суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці на навчання з врахуванням усіх обставин по справі в розмірі 1/4 частини свого доходу, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, задоволенню не підлягають вимоги щодо мінімального розміру аліментів, оскільки обмеження у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлюється при стягненні аліментів на неповнолітню дитину. Таке обмеження при стягненні аліментів на повнолітню дитину законом не встановлена, а позивачем не доведена. Згідно норм статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки при поданні позовної заяви позивач була звільнена від сплати. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 04 червня 2019 року.

Outcome: partial