Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

ПАТ «Комерційний Банк «Надра» (далі Банк), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON], 18.05.2015 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 02.08.2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №98п/99/2007-840 за яким Банк надав [PERSON] кредит в сумі 27000 доларів США зі сплатою 11,5% річних за користування кредитом та строком повернення до 02.08.2017 року. Умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту шляхом сплати мінімально необхідного платежу в розмірі 382,68 доларів США до 5 числа поточного місяця. Однак відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором виконує не належним чином, внаслідок чого станом на 10.04.2015 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 14364,51 доларів США, по процентам за користування кредитом в сумі 809,83 долари США та пенею в сумі 10784,49 гривень. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] 02.08.2007 року уклали із [PERSON] Договори поруки, згідно з якими поручилися за виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором №98п/99/2007-840. Вимоги [PERSON] до позичальника та поручителів про погашення заборгованості залишені без задоволення. За таких обставин позивач просив суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №98п/99/2007-840 від 02.08.2007 року, розраховану станом на 10.04.2015 року, а саме заборгованість по кредиту в сумі 14364,51 доларів США, по процентам за користування кредитом в сумі 809,83 долари США та пеню в сумі 10784,49 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що після подачі [PERSON] позову до суду, розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №98п/99/2007-840 не зменшився. Вважав, що [PERSON] не пропущено строк позовної давності при зверненні до суду, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості, яка виникла менш ніж за три роки до звернення до суду. Крім того 18.02.2013 року [PERSON] одним платежем сплатив на погашення своєї заборгованості 2753,69 доларів США, а останній платіж за Договором від 02.08.2007 року позичальником було здійснено 09.01.2015 року. Пеня в сумі 10784,49 гривень за порушення умов договору нарахована менш ніж за рік, а саме з 31.12.2014 року по 09.04.2015 року. Також вважав, що відсутні підстави для того, що б вважати припиненою поруку [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки строк повернення кредиту, а саме 02.08.2017 року, ще не настав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав суду письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строку позовної давності, вказавши, що оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами (щомісячними платежами) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку та право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. За таких обставин представник відповідача вважав, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту та процентах за період з травня 2010 року по квітень 2012 року заявлені за межами строку позовної давності передбаченого ст. 257 ЦК України, оскільки у вказаний період позичальник або взагалі не сплачував щомісячні платежі передбачені кредитним договором, або сплачував їх у неповному обсязі. За підрахунками представника відповідача не підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі 64,12 доларів США за листопад 2011 року, 48,28 доларів США за грудень 2011 року, 893,55 доларів США за період з січня по квітень 2012 року. Крім того просив врахувати, що Банк обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки всупереч п.2.3. Кредитного договору не подавав позову про звернення стягнення не предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали письмові заперечення проти позову вважаючи, що їх порука за кредитним договором №98п/99/2007-840 від 02.08.2007 року припинена в силу ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки Банк протягом шести місяців із дня настання основного зобовязання за кредитним договором не предявив до них, як до поручителів, відповідної вимоги. При цьому враховуючи, що [PERSON] останнє погашення заборгованості по основній сумі кредиту було здійснено 24.07.2014 року, то свою вимогу до поручителів [PERSON] міг предявити лише протягом наступних шести місяців, однак цього не зробив, звернувшись до суду лише у травні 2015 року. Суд вислухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON], оголосивши письмові заперечення проти позову, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 02.08.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON], як позичальником, укладено Кредитний договір №98п/99/2007-840 відповідно до умов якого Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 27000 доларів США на споживчі цілі (т.1 а.с. 8-9). Відсотки за користування кредитом розраховуються на підставі відсоткової ставки у розмірі 11,5% річних. Кредит надається строком до 02.08.2017 року. Факт виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором від 02.08.2007 року та видача [PERSON] кредиту підтверджений Заявою на видачу готівки №275 від 02.08.2007 року (т.1 а.с. 14) та не оспорювався сторонами. Пунктом 3.3. Кредитного договору встановлено, що позичальник повертає кредит та сплачує [PERSON] проценти шляхом здійснення перерахування на рахунок №29094800002501 мінімально необхідно платежу у валюті Кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу становить 382,68 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 5 числа поточного місяця. Відповідно до п.5.1. Кредитного договору, - у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню Кредиту позичальник сплачує [PERSON] пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення. 02.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON], між [PERSON] та [PERSON], між [PERSON] та [PERSON] укладено три окремі Договори поруки (т.1 а.с. 10-13) за умовами яких [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, поручаються перед [PERSON] за належне виконання [PERSON] зобовязань, що виникають з Кредитного договору №98п/99/2007-840 від 02.08.2007 року по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та штрафних санкцій (штраф, пеня). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цим Договорам поруки не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобовязань і необхідності їх виконання кредитором. 27.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №98п/99/2007-840 від 02.08.2007 року (т.2 а.с. 46), відповідно до умов якої Позичальник зобовязується погасити в повному обсязі заборгованість за відсотками по кредиту. При цьому позичальнику надається відстрочка по сплаті основного зобовязання строком на 6 місяців з травня 2011 року по жовтень 2011 року, включно, за умови щомісячної сплати фактично нарахованих відсотків по кредиту. Сторони домовилися, про те, що у період з травня по жовтень 2011 року (включно) щомісячна сума мінімально необхідного платежу становить розмір фактично нарахованих відсотків за кредитом, а у період з листопада 2011 року по липень 2017 року (включно) у розмірі згідно графіку погашення, що викладений в додатку №1, але не менше ніж 420 доларів США; у серпні 2017 року залишок заборгованості за кредитом. Додаткова угода від 27.04.2011 року підписана [PERSON] і представником [PERSON], а поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали під розписку оригінал вказаної Додаткової угоди. До додаткової угоди №1 від 27.04.2011 року складено Додаток №1 - Графік погашення (т.2 а.с. 34). Згідно з розрахунком [PERSON] (т.1 а.с. 15-16), - станом на 10.04.2015 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №98п/99/2007-840 від 02.08.2007 року становить за кредитом 14364,51 долар США; за процентами 809,83 долари США; за пенею 460,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом 23,435369 гривень за 1 долар США становить 10784,49 гривень. Пеня розрахована за період з 31.12.2014 року по 09.04.2015 року виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у цей період. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) та в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Згідно ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №98п/99/2007-840 від 02.08.2007 року розрахований [PERSON] станом на 10.04.2015 року відповідачами не спростований. За таких обставини, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] 02.08.2007 року було укладено Кредитний договір №98п/99/2007-840, умови якого щодо своєчасного та повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами відповідачем [PERSON] належним чином не виконані, за що [PERSON] нарахована пеня та станом на 10.04.2015 року існує заборгованість за кредитом 14364,51 долар США; за процентами 809,83 долари США; за пенею 460,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом 23,435369 гривень за 1 долар США становить 10784,49 гривень. Відповідно до ст. 553-554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 02.08.2007 року укладено окремі договори поруки. При цьому ні нормами закону, ні умовами договорів поруки від 02.08.2007 року не встановлена солідарна відповідальність поручителів між собою. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3\~ст. 554 ЦК України\~відсутні. Натомість заборгованість за кредитом, процентами та пенею підлягає стягненню на користь [PERSON] солідарно із [PERSON] та [PERSON], солідарно із [PERSON] та [PERSON], солідарно із [PERSON] та [PERSON]. Суд не погоджується із доводами відповідачів про сплив строку позовної давності та припинення поруки, з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України, - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Дійсно оскільки умовами Кредитного договору від 02.08.2007 року було передбачено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами (щомісячними платежами) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку та право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Представник [PERSON] правильно зазначав, про те, що у певні періоди 2010, 2011, 2012 років позичальник не в повному обсязі сплачував мінімальний щомісячний платіж для погашення кредиту та процентів, однак не врахував, що 18.02.2013 року [PERSON] одноразовим платежем сплатив [PERSON] 2753,69 доларів США, чим погасив свою попередню заборгованість. Подальша заборгованість, яка виникла у [PERSON] перебуває в межах строків позовної давності, оскільки до суду Банк звернувся із розглядуваним позовом 18.05.2015 року. Щодо припинення поруки, то відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, - порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. За змістом Договорів поруки від 02.08.2007 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поручилися за повернення [PERSON] до 02.08.2017 року кредиту в сумі 27000 доларів США, сплату процентів та штрафних санкцій (штраф, пеня). Згідно розрахунку [PERSON] (т.1 а.с. 15-16) останній платіж на погашення заборгованості за Кредитним договором [PERSON] в сумі 455 доларів США здійснив 09.01.2015 року, а до суду Банк звернувся у травні 2015 року. Таким чином порука [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за Договорами від 02.08.2007 року не є припиненою. На час звернення [PERSON] з позовом до суду розмір судового збору відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 18.05.2015 року) становив 3654 гривні, та оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то з відповідачів в дохід держави на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~необхідно стягнути судовий збір в рівних частках по 913,5 гривень з кожного (із розрахунку 3654/4). На підставі ст. 257, 526, 533, 536, 549, 553-554, 559, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial