Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області [PERSON] звернувся у суд в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради Львівської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~договоромпро залучення коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, в якій просить стягнути з відповідача на користь держави в особі [PERSON] міської ради Львівської області заборгованість по сплаті коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе у сумі 50 423,07 грн., з яких кошти пайової участі у сумі 32 575,45 грн., інфляція у сумі 7 164,81 грн. та нарахована пеня у сумі 10 682,81 грн.. Судові витрати у справі прокурор просить покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 29.01.2018 року (головуюча суддя Курницька В.Я.) відкрито провадження у даній справі, підготовче засідання призначено на 27.02.2018 року. Підготовче засідання відкладалось на 25.04.2018 року, 24.05.2018 року, на 18.06.2018 року та на 02.07.2018 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 29.01.2018 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2018 року. У зв'язку із закінченням п'ятирічного терміну повноважень судді Курницької В.Я., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 26.07.2018 року справу передано для розгляду судді Микитину В.Я.. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 13.08.2018 року (головуючий суддя Микитин В.Я.) справу прийнято до розгляду та призначено таку до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 14.09.2018 року. Розгляд справи відкладався на 25.10.2018 року та на 23.11.2018 року. Розгляд справи по суті відбувався у судових засіданнях 25.10.2018 року та на 23.11.2018 року Позов обґрунтовано тим, що 20.11.2015 року між позивачем [PERSON] міською радою Львівської області та відповідачем [PERSON] укладено договір № 05 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе, у відповідності до п. 1.1. якого відповідач зобовязалась взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе під час здійснення реконструкції обєкту нерухомого майна житлового будинку під магазин продуктових товарів, зведений кошторисний рахунок вартості якого становить 651 509.00 грн., що знаходиться на власній земельній ділянці площею 0,0973 га за адресою: вул. Д. Галицького, буд. 59, м. Сколе, Львівської області. Розмір пайового внеску становить 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) обєкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій (п. 2.2.). Згідно з п. п. 3.1., 3.2 договору № 05 від 20.11.2015 року кошти в сумі 32\~575,45 грн. замовник (відповідач у справі) перераховує на рахунок цільового фонду [PERSON] міської ради Львівської області частинами з розстрочкою платежу до 30.03.2016 року. Графіком сплати пайового внеску інвестором (замовником) [PERSON], що є додатком до договору № 05 від 20.11.2015 року, встановлено, що сплата суми внеску пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе проводиться до 30.11.2015 року - у розмірі 6 515,09 грн., до 30.12.2015 року - у розмірі 6 515,09 грн., до 30.01.2016 року - у розмірі 6 515,09 грн., до 30.02.2016 року - у розмірі 6 515,09 грн. та до 30.03.2016 року - у розмірі 6\~515,09 грн., а всього 32\~575,45 грн.. Як зазначає прокурор, відповідач, у порушення договірних положень та норм чинного матеріального законодавства, взяті на себе зобовязання не виконав, сума внеску пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе станом на 01.11.2017 року не сплачена, заборгованість відповідача зі сплати коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе складає 32\~575, 45 грн.. На вказану суму заборгованості, відповідно до п 5.1 вищевказаного договору, [PERSON] міською радою Львівської області нараховано пеню за період з 17.08.2016 року по 02.11.2017 року у розмірі 10\~682,81 грн., а також інфляційні за період з грудня 2015 року по вересень 2017 року у сумі 7\~164, 81 грн.. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Прокурор Стрийської місцевої прокуратури [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-8), надала пояснення, аналогічні наведеним у позові. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] міська рада Львівської області у поданому 22.02.2018 року поясненні вимоги, заявлені першим заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, підтримала у повному обсязі, посилаючись на те, що обовязок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору у порядку, визначеному Законом, передбачений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зазначає про відсутність рішень [PERSON] міської ради Львівської області, якими було б вирішено звільнити від сплати пайової участі чи зменшити розмір пайової участі відповідача [PERSON] у розвитку інфраструктури м. Сколе. Посилається також на рішення [PERSON] міської ради Львівської області № 61 від 19.05.2017 року «Про сплату пайової участі [PERSON]І.», відповідно до якого вирішено відповідачеві сплатити пайову участь у створенні і розвитку інфраструктури м. Сколе на користь територіальної громади до бюджету [PERSON] міської ради Львівської області відповідно до укладеного договору № 5 від 20.11.2015 року. 26.02.2018 року відповідачем у справі [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона посилається на положення ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначаючи, що зобовязання щодо сплати коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе згідно договору № 05 від 20.11.2015 року виконано повністю, оскільки нею облаштовано підїзд до житлового будинку № 59 по вул. Д. Галицького в м. Сколе Львівської області та автостоянку на суму 266\~220, 00 грн.. Крім того, відповідач звертає увагу на Акт\~земельної комісії\~про зарахування\~коштів інвестиційного\~внеску від\~30.05.2016\~року.У відзиві на позовну заяву відповідач також стверджує, що позивач [PERSON] міська рада Львівської області є неналежним позивачем у справі, оскільки договір № 05\~від 20.11.2015\~рокуукладено між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Львівської області та нею як відповідачем. На підставі наведеного, просить відмовити у задоволенні позову повністю. У відповіді на відзив від 12.03.2018 року позивач зазначає про безпідставність посилань відповідача [PERSON]І у своєму відзиві на ч. 5 ст. 30\~Закону України\~«Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки така стосується будівництва інженерних мереж, а на здійснення замовником благоустрою земельних ділянок не поширюється. Наголошує, що посилання відповідача [PERSON] на те, що облаштування нею заїзду до магазину та автостоянки є виконанням нею обовязку щодо створення і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Сколе, є необґрунтованим, оскільки йдеться про облаштування відповідачем заїзду до будинку, належного їй на праві власності. Зазначає про те, що з огляду на положення ст. 48 ЦПК України, виконавчий комітет не може бути стороною у справі, оскільки не є юридичною особою і не зареєстрований як юридична особа у встановленому законом порядку. У відповіді на відзив від 15.03.2018 року перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області зазначив про те, що самою відповідачем [PERSON] у відзиві вказується про здійснення нею благоустрою територій, а не будівництво інженерних мереж, що, на думку прокурора, виключає можливість застосування до таких правовідносин ч. 5 ст. 30\~Закону України\~«Про регулювання містобудівної діяльності». Безпідставним вважає прокурор і посилання відповідача на Акт земельної комісії про зарахування коштів інвестиційного внеску від 30.05.2016 року, оскільки такий має рекомендаційний характер, не зареєстрований у міській раді, складений комісією без надання відповідачем [PERSON] підтверджуючих документів. 23.03.2018 року відповідачем у справі подано заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому відповідач [PERSON] наголосила на тому, що жодних доказів на підтвердження підстав для представництва прокурором судом не надано, а позивачем у справі мали виступати органи місцевого самоврядування, які наділені правом самостійно вирішувати питання місцевого значення. Посилається відповідач і на те, що здійснюючи реконструкцію свого власного приватного приміщення, вона не зобовязана долучатись до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки фактично вона не здійснювала забудови території у розумінні положень ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На підставі наведеного, відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позову повністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, які зявились у судове засідання, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встанолених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осбі або державних чи суспільних інтересах. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 3, 4 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому прокурор обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Перевіривши законність звернення прокурора із даним позовом, виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з долученої позивачем до позовної заяви належним чином засвідченої копії договору № 05 від 20.11.2015 року, укладеного між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Львівської області в особі заступника міського голови, та [PERSON], предметом цього договору, у відповідності до п. 1, є пайова участь Замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе під час здійснення реконструкції обєкту нерухомого майна житлового будинку під магазин продуктових товарів, зведений кошторисний розрахунок вартості якого становить 651\~509, що знаходиться на власній земельній ділянці (Держаний акт на право власності на землю серія ЯД № 433320 від 22.12.2006 року) площею 0,0973 га, кадастровий номер 4624510100:01:004:0037 за адресою: вул. Д.Галицького, 59, м. Сколе, Львівська область (а. с. 9-10). У відповідності до п. 2.2. вищевказаного договору, розмір пайового внеску відповідно до положення, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради Львівської області № 18 від 28.04.2011 року становить 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) обєкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо- та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У п. п. 3.1., 3.2. договору сторонами погоджено, що кошти у сумі 32\~575,45 грн. замовник (відповідач у справі) перераховує на рахунок цільового фонду [PERSON] міської ради Львівської області частинами з розстрочкою платежу до 30.03.2016 року, але не пізніше одного місяця після прийняття обєкта містобудування в експлуатацію. Як вбачається із графіку сплати пайового внеску інвестором (замовником) [PERSON], що є додатком до договору № 05 від 20.11.2015 року (копія міститься у матеріалах справи а. с. 10), сплата суми внеску пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе проводиться до 30.11.2015 року - у розмірі 6 515,09 грн., до 30.12.2015 року - у розмірі 6 515,09 грн., до 30.01.2016 року - у розмірі 6 515,09 грн., до 30.02.2016 року - у розмірі 6 515,09 грн. та до 30.03.2016 року - у розмірі 6\~515,09 грн., а всього 32\~575,45 грн.. \~ \~ \~ \~Станом на час розгляду даної справи сума внеску пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе відповідачем не сплачена. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із таких підстав визначено договори та інші правочини. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов'язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При розгляді\~спору між\~сторонами судом\~встановлено,\~що договір№ 05 від 20.11.2015 року про залучення коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста є чинним, зміни чи доповнення до нього сторонами не вносились, рішень суду щодо внесення змін, розірвання договору не постановлялось. Не постановлялось судами рішень також і щодо недійсності укладеного між сторонами договору. Щодо посилань відповідача на рішення [PERSON] міської ради Львівської області від 26.10.2016 року № 41, яким було вирішено звільнити останню від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста при проведенні реконструкції будівлі за адресою: м. Сколе, вул. Д.Галицького, 59, то суд вважає їх безпідставними, оскільки дію вказаного рішення [PERSON] міської ради Львівської області зупинено розпорядженням в.о. міського голови м. Сколе від 31.10.2016 року № 64, належним чином засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи (а. с. 52). При цьому, п. 2 вищевказаного розпорядження рішення «Про розгляд заяви [PERSON]І.» винесено на повторний розгляд сесії [PERSON] міської ради Львівської області. У матеріалах справи міститься копія рішення [PERSON] міської ради Львівської області від 10.11.2016 року № 55 (а. с. 53), яким проект рішення від 26.10.2016 року № 41 «Про розгляд заяви [PERSON]І.» внесено на повторний розгляд [PERSON] міської ради Львівської області. Як вбачається з протоколу № 7.3 ІІІ засідання VII сесії [PERSON] міської ради Львівської області від 10.11.2016 року, належним чином засвідчену копію якого долучено до матеріалів справи (а. с. 54-56), рішення про звільнення відповідача від сплати пайової участі на розвиток інфрастурктури міста при проведенні реконструкції будівлі за адресою: м. Сколе, вул. Д. Галицького, 59, не прийнято. Більше того, судом досліджено рішення [PERSON] міської ради Львівської області від 19.05.2017 року № 61 (а. с. 57), яким вирішено [PERSON] сплатити пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе на користь територіальної громади до бюджету [PERSON] міської ради Львівської області відповідно до договору № 5 від 20.11.2015 року. Як вбачається з копії протоколу № 11.2 ХІ сесії [PERSON] міської ради Львівської області від 19.05.2017 року (а. с. 58-59), «за» проголосували 11 депутатів та міський голова, «проти» - 1 депутат. Рішення [PERSON] міської ради Львівської області від 19.05.2017 року № 61 відповідачем не оскаржувалось, є чинним. \~ \~ \~ \~Твердження відповідача у справі про те, що зобовязання щодо сплати коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Сколе згідно договору № 05 від 20.11.2015 року нею виконано повністю, оскільки облаштовано підїзд до житлового будинку № 59 по вул. Д. Галицького в м. Сколе та автостоянку на суму 266\~220, 00 грн., спростовується наступним. Так, у відповідності до абз. 1 ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або обєктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або обєкти передаються у комунальну власність. Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва обєктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці обєктів соціальної інфраструктури Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснювала облаштування підїзду до житлового будинку та автостоянки по вул. Д. Галицького, 59, що, зокрема, вбачається із копії рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Львівської області від 26.02.2008 року № 067 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на облаштування підїзду до житлового будинку № 59 по вул. Д. Галицького в м. Сколе у звязку з його реконструкцією» (а. с. 70), зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (а. с. 73-83). Відтак, суд констатує відсутність передбачених законом підстав для незалучення відповідача до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, так само як і відсутність підстав для зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості облаштованого підїзду та автостоянки, оскільки такі відповідачем облаштовано до будинку, належного їй на праві приватної власності та здійснено благоустрій земельної ділянки, належної їй на праві приватної власності. Щодо посилань відповідача на акт земельної комісії про зарахування коштів інвестиційного внеску від 30.05.2016 року (а. с. 91), то, на перекоанння суду, такий носить рекомендаційний характер та не може змінювати чи припиняти обовязків, які є предметом чинного договору № 05 від 20.11.2015 року. \~ \~ \~ \~Не спростовує висновків суду щодо чинності договору № 05 від 20.11.2015 року і рішення [PERSON] міської ради Львівської області від 18.08.2017 року № 39 (а. с. 209), яким затверджено договори про залучення коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної інфраструктури м. Сколе, укладених міським головою, серед яких і договір № 05 від 20.11.2015 року, оскільки останній було укладено виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, а не міським головою від імені ради, а отже, обовязкового затвердження сесією місцевої ради такий договір не потребував. Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до п. 8.1. самого договору сторонами погоджено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та реєстрації у [PERSON] міській раді Львівської області і діє до повного виконання сторонами зобовязань. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача коштів пайової участі у сумі 32 575,45 грн. є підставними та обґрунтованими. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 7\~164, 81 грн. суми інфляційних нарахувань, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі положень наведеної норми чинного матеріального права, беручи до уваги те, що відповідачем не спростовано наявності у нього заборгованості за договором № 05 про пайову\~участь у\~створенні і\~розвитку інженерно-транспортної\~та соціальної\~інфраструктури м.\~Сколе від 20.11.2015 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 7 164, 81 грн. інфляційних нарахувань за період прострочення є піставними та обгрунтованими. Прокурором заявлено до стягнення також пеню у сумі 10 682,81 грн.. Розглядаючи вказану позовну вимогу, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до п. 5.1. договору № 05 від 20.11.2015 року у разі прострочення строків сплати замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення. У той же час, суд звертає увагу, що, зважаючи на положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме за період, починаючи з 14.12.2016 року, що складає 7\~062, 92 грн.. Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, то суд з такими не погоджується, оскільки такою підставою є необхідність захисту економічних інтересів держави у звязку із неналежним захистом таких інтересів службовими особами [PERSON] міської ради Львівської області, внаслідок яких спеціальним фондом міського бюджету недоотримано фінансові надходження. Факт неналежності захисту органом місцевого самоврядування таких інтересів підтверджено актом ревізії міського бюджету м. Сколе № 08-22/24 від 01.12.2016 року, складеним Західним офісом держаудитслужби України, а також листом № 08-17/247 від 12.01.2017 року, скерованим начальником Західного офісу держаудитслужби України керівнику Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, копія якого міститься у матеріалах справи (а. с. 22-25). Крім того, прокурор, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомив у встановленому порядку позивача про звернення до суду із даним позовом у його інтересах, що стверджується наявним у справі листом від 11.122017 року за вих. № 05-11-307-вих.17 (а. с. 35), а позивач не заперечував проти такого звернення у його інтересах, а у судовому засіданні його уповноважена представника підтримала позовні вимоги повністю. Судовий збір, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial