Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач 08.06.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на квартиру № 9 за адресою с. Милятичі, буд.2, Пустомитівського району Львівської області та сім земельних ділянок, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2013 року померла його мати [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказане вище майно, яка своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 29.03.2002 року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму синові - позивачу по справі. Позивач зазначає, що до дня смерті спадкодавця він проживав разом з нею та здійснював за нею догляд, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від такої. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки втрачені оригінали документів, що засвідчують право власності на нерухоме майно. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Треті особи в судове засідання не зявилися подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 29.04.2013 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ №319819, виданим 02.05.2013 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 29.03.2002 року заповіт, який посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 13, згідно якого все своє майно вона заповіла своєму синові- Вербовому [PERSON]. Заповіт відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, тому спадкування після смерті [PERSON] відбувається за заповітом згідно ст.1233 ЦК України. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЯР № 081255 позивач [PERSON] народився 30.09.1956 року, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. \~ \~ \~ \~З копії реєстраційного посвідчення, яке видане ЛОКП «БТІ та ЕО» 08.04.2002 року та технічного паспорту на квартиру № 9 в будинку 2 в с. Милятичі, Пустомитівського району Львівської області слідує що така належить на праві власності [PERSON], та складається з 3 кімнат житловою площею 42,8 кв.м, загальною площею 66,9 кв.м. Згідно наявних в матеріалах справи копій Державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] являлася власником наступних земельних ділянок: - площею 0,1332 га, кадастровий номер 4623682800:02:001:0091, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, розташовану в с.Милятичі, Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №853820 від 21.09.2010 року; - площею 0,1499 га, кадастровий номер 4623682800:02:001:0092, цільове призначення ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Милятичі Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №853821 від 21.09.2010 року; - площею 0,1006 га, кадастровий номер 4623682800:02:002:0058, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Милятичі Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №853822 від 21.09.2010 року; - площею 0,5977 га, кадастровий номер 4623682800:06:000:0207, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №033865 від 31.12.2004 року; - площею 1,2608 га, кадастровий номер 4623682800:07:000:0055, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №033009 від 31.12.2004 року; - площею 0,5979 га, кадастровий номер 4623682800:06:000:0208, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №033866 від 31.12.2004 року; - площею 2,0289 га, кадастровий номер 4623682800:07:000:0054, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №033008 від 31.12.2004 року. Згідно довідки №547 від 22.05.2017 року, [PERSON] до дня смерті 29.04.2013 року, постійно проживала та була зареєстрованою в [INFO]. На момент смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав без реєстрації та продовжує проживати її син - [PERSON]. \~ \~ \~ \~Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживала у с. Милятичі, в кв.9 в буд.2, та являлася власником вказаної квартири, оригінал правовстановлюючого документу на яку був втрачений. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці, які відповідно вимог ст. 1241 ЦК України, мали б право на обовязкову частку у спадщині [PERSON] відсутні, оскільки її чоловік [PERSON], помер 29.11.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 179888. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON]являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], який прийняв в порядку спадкування належний померлій житловий будинок, та земельні ділянки, тобто набув права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати правовстановлюючих документів на таке. Згідно оголошення у пресі від 23.06.2018 року № 25 (1682) слідує, що державні акти на право приватної власності на землю ЯИ №853820 від 21.09.2010 року; ЯИ №853821 від 21.09.2010 року; ЯИ №853822 від 21.09.2010 року; ЛВ №033865 від 31.12.2004 року; ЛВ №033009 від 31.12.2004 року; ЛВ №033866 від 31.12.2004 року; ЛВ №033008 від 31.12.2004 року, видані на імя [PERSON] втрачені та їх слід вважати недійсними. \~ \~ \~ \~Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved