Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач 05 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 червня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики № 3/2013/001/4, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 500,00 грн., строком користування до 14 червня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування 2% за кожен день користування кредитом. Відповідач в порушення умов договору позики отриманий кредит не повертає та не сплачує відсотки за його використання згідно умов договору. У зв'язку із чим, загальна сума заборгованості відповідача складає 8 720,00 грн., яка складається з: - основної суми боргу - 500,00 грн., - заборгованості по процентам - 4 020,00 грн., - штрафу - 250,00 грн.; - пені - 3 950,00 грн. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 8 720,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача, діючий на підставі довіреності - Бабець Т.М., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд, розглядати справу за своєї відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує (а.с.23). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 07 червня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено договір позики № 3/2013/001/4, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу позику в сумі 500,00 грн., а останній зобов'язався повернути позику та сплатити проценти за користування у розмірі 2% в день за кожен день користування позикою, строком користування до 14 червня 2013 року (а.с.3-4). Відповідно до п.3.3. договору позики, повернення позики та сплата процентів здійснюється разовим платежем. Видача грошових коштів позичальнику згідно договору позики № 3/2013/001/4 від 07.06.2013 року підтверджена видатковим касовим ордером від 07.06.2013 року (а.с.5). Однак в порушення умов договору позики, відповідач свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів, в наслідок чого за ним, утворилась заборгованість в сумі 8 720,00 грн., яка складається з: - основної суми боргу - 500,00 грн., - заборгованості по процентам - 4 020,00 грн., - штрафу - 250,00 грн.; - пені - 3 950,00 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 720,00 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved