Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося з позовом до [PERSON] та [PERSON], який обґрунтовує тим, що 22 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 58/П/22/2008/840, у відповідності з яким ВАТ КБ «Надра» надало [PERSON] кредит на загальну суму 50 900, 00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12, 59% річних строком з 22 лютого 2008 року по 21 лютого 2023 року. Крім того, 26 серпня 2009 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання поручилася за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 58/П/22/2008/840. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 02 вересня 2014 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 881,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 635 875, 92 грн., в тому числі: сума непогашеного кредиту - 42 292,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 550 169, 33 грн.; несплачені відсотки - 1 304,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 16 975, 64 грн.; пеня - 193,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 2 516, 91 грн.; штраф - 5 090, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 66 214, 04 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 635 875 грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» Бондарчук М.О. позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини другої статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі частини другої статті 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до положень статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 58/П/22/2008/840, у відповідності з яким ВАТ КБ «Надра» надало відповідачу кредит на загальну суму 50 900, 00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12, 59% річних строком з 22 лютого 2008 року по 21 лютого 2023 року. Також 26 серпня 2009 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання поручилася за виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором № 58/П/22/2008/840 в повному обсязі. Відповідачами порушено умови кредитного договору та договору поруки щодо належного виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим існує кредитна заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмірі кредитної заборгованості відповідачів перед банком становить 48 881,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 635 875, 92 грн., в тому числі: - сума непогашеного кредиту - 42 292,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 550 169, 33 грн.; - несплачені відсотки - 1 304,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 16 975, 64 грн.; - пеня - 193,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 2 516, 91 грн.; - штраф - 5 090, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 66 214, 04 грн. Крім того, позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.3 кредитного договору. Так, згідно пункту 5.2 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог пункту 4.3., за виключенням пунктів 4.3.3, 4.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 кредитного договору, за кожен випадок. Розрахунок заборгованості наданий позивачем в ході розгляду справи був оспорений з боку відповідача [PERSON] За клопотанням представника відповідача [PERSON] 10 червня 2016 року судом постановлено ухвалу про призначення у справі судової економічної експертизи, з метою з'ясування правильності нарахування позивачем заборгованості по кредиту, відсотках, пені, штрафу та комісії (том №2, а.с.62-63, 79-80). 13 червня 2016 року матеріали справи передано в розпорядження експертної установи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (том №2, а.с.82). 26 липня 2016 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання з боку банку та відповідача [PERSON] додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (том №2, а.с.85-87). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року клопотання експерта задоволено, витребувано у сторін по справі додаткові матеріали для проведення судової експертизи (том №2, а.с.89 - 91). 06 лютого 2017 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про вартість експертизи, термін проведення та надання додаткових документів (том №2, а.с.110 - 113). Заявою від 02 березня 2017 року відповідачем [PERSON] було надано суду докази оплати вартості проведення судової експертизи у повному обсязі (том №2, а.с.116 - 120). В зв'язку з невиконанням банком вимог експерта, зазначених в клопотаннях від 20 липня 2016 року та 31 січня 2017 року, експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повторно надіслано клопотання про надання позивачем додаткових документів (том №2, а.с.125 - 128). Повідомленням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31 серпня 2017 року поінформовано суд про неможливість надання висновку. Так судовий експерт зазначив, що після неодноразових звернень до банку, станом на 31 серпня 2017 року зазначені у клопотанні експерта документи не надані. В матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані кредитний договір та розрахунки заборгованості, що унеможливлюють вирішення питань, які поставлені на вирішення судово-економічної експертизи (том №2, а.с.131 - 133). З огляду на наведені вище обставини, суд розцінює бездіяльність позивача, яка полягала у ненаданні додаткових матеріалів запитуваних експертом, як ухилення від участі в експертизі. Враховуючи положення частини першої статті 146 Цивільного процесуального кодексу України, суд визнає той факт, що нарахування позивачем заборгованості по кредиту, відсотках, пені, штрафу та комісії виконано неправильно. Таким чином, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості представлений позивачем не може бути прийнятий судом в якості належного доказу по справі. Іншого розрахунку чи доказів, які свідчать про факт порушення відповідачами умов кредитного договору та підтверджують розмірі заборгованості, позивачем суду не надано. Після повернення судової справи з експертизи представник відповідача [PERSON] надав суду додаткові пояснення, а також користуючись правом, встановленим положеннями статті 64 ЦПК України заявив клопотання про витребування у позивача оригіналу кредитного договору № 58/П/22/2008/840 від 22 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON], для огляду в судовому засіданні. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року витребувано у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» оригінал кредитного договору №58/П/22/2008/840 від 22 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] (том №3 а.с.14). Вимоги вищевказаної ухвали позивачем не виконано, оригінал договору для огляду в судове засідання не надано, а за таких обставин копія кредитного договору не може бути прийнята судом в якості належного доказу по справі. Також, суд звертає увагу, що сума кредиту за кредитним договором (том №1 а.с.9-13) відрізняється від суми, яка вказана у заяві на видачу готівки (том №1 а.с.14), а саме: сума позики за кредитним договором становить 50 900, 00 дол. США, а грошова сума, зазначена у заяві на видачу готівки - 50 000, 00 дол. США. У розрахунку заборгованості (том №1 а.с.6), правильність якого не доведена позивачем у встановленому законом порядку, вказана сума видачі у розмірі 50 900, 00 дол. США. За таких обставин банком не надано ні оригіналу вказаного кредитного договору, ні доказів отримання відповідачем [PERSON] коштів за цим договором, а також не доведено, що копія цього договору, яка була надана до суду виготовлена з оригіналу. За відсутності оригіналу кредитного договору № 58/П/22/2008/840, у суду відсутня можливість перевірки наявності у відповідачів цивільних прав та обов'язків перед позивачем, на умовах, викладених у позовній заяві і як наслідок, суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування заборгованості. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В порушення вимог закону, позивачем нараховувалась як штраф так і пеня за прострочення користування кредитними коштами. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення вимог вищезгаданої норми закону, позивачем ПАТ «КБ «Надра» не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Згідно положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями частини третьої статті 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно з положеннями частини першої статті 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. За змістом статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Ґрунтуючись на вищенаведених нормах права, враховуючи, що позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт порушення відповідачами умов кредитного договору та підтверджують розмір заборгованості, не надано оригіналів документів з яких були зроблені копії кредитного договору та договору поруки, суд приходить до висновку, про необґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з цим вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed