Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Перший заступник військового прокурора Київського гарнізону Федорук В. в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - Держспецзв`язку) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - Відповідач) суму витрат в розмірі 64719,47 грн., пов'язаних з його утриманням в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі - Інститут). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.08.2009 р., 02.06.2012 р. та 21.06.2013 р. між Інститутом та Відповідачем були укладені контракти про проходження служби в Держспецзв`язку особами рядового і начальницького складу та на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв`язку (далі-Контракт), відповідно до умов якого Відповідач взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв`язку протягом п`яти років після закінчення навчання в Інституті. Строк дії останнього Контракту до 20.06.2018 р. Разом з тим, вказаний Контракт був достроково розірваний через невиконання його умов Відповідачем. Наказом Інституту від 29.04.2015 № 38-ст «Про особовий склад» Відповідача було звільнено в запас Збройних сил України за підпунктом 6 пункту 92 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1828. За час навчання Держспецзв`язку на утримання Відповідача були понесені витрати в розмірі 64719,47 грн., які відповідно до умов Контракту, підлягають стягненню з Відповідача в примусовому порядку, оскільки останній в добровільному порядку відшкодування таких витрат не здійснив. Представник Держспецзв`язку в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим про день та час місце розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явився. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 08.08.2009 р., 02.06.2012 р. та 21.06.2013 р. між Інститутом та Відповідачем були укладені контракти про проходження служби в Держспецзв`язку особами рядового і начальницького складу та на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв`язку Відповідно до п. 3 Контрактів Відповідач взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв`язку протягом п'яти років після закінчення навчального закладу. Строк дії останнього Контракту до 20.06.2018 р. Після закінчення Інституту Відповідач у період з 21.06.2013 р. по 29.04.2015 р. проходив службу в Держспецзв'язку на посадах осіб начальницького складу. Згідно витягу із наказу начальника Державного Центру захисту інформаційно-телекомунікаційних систем від 06.10.2014 № 60-ос Відповідача було призначено інженером ІІ категорії за рахунок посади інженера І категорії І відділу 4 Управління. До закінчення встановленого умовами вищевказаного договору строку, наказом начальника Державного Центру захисту інформаційно-телекомунікаційних систем від 29.04.2015 № 38-ос Відповідача у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу Відповідача було звільнено у запас Збройних Сил України, за підпунктом 6 пункту 92 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1828; виключено із списків особового складу на підставі подання до звільнення. Як вбачається з матеріалів справи за результатами проведення службового розслідування з Відповідачем 20.02.2015 р. проведено бесіду, за результатами якої було встановлено, що останній подальшу службу проходити наміру не має, надав згоду на його звільнення зі служби в Держспецзв'язку відповідно до п.п. 6 п. 92 та зобов'язався протягом одного року з дня виключення із списків особового складу Держспецзв'язку добровільно відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку у розмірі 64719,47 грн. Відповідно до частини 9 статті 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Крім того, відповідно до пункту 3 Контрактів відповідач взяв на себе зобов'язання: - проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання в Інституті; - у разі звільнення із служби під час навчання або протягом 5 років після закінчення навчання в Інституті добровільно відшкодувати Держспецзв'язку витрати , пов'язані з його утриманням в Інституті згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України». Постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2009 № 1258 затверджено Порядок та умови відшкодування курсантами та особами начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок). Згідно пункту 2 Порядку витрати відшкодовуються Адміністрації Держспецзв'язку, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади. Інститут підпорядкований Адміністрації Держспецзв'язку. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктом 4 Порядку визначено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Згідно довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням Відповідача в Інституті за період з 08.08.2009 р. по 20.06.2013 р., становлять 64719,47 грн. 27.07.2015 Позивачем на ім'я Відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією направлено повідомлення № 25/17-2699 про необхідність відшкодування ним витрат, пов'язаних з його утриманням в Інституті. Вказане повідомлення залишено Відповідачем без належного реагування. Відповідно до пункту 7 Порядку у разі відмови курсанта або особи начальницького складу Держспецзв'язку добровільно відшкодувати витрати таке стягнення здійснюється у судовому порядку. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки судовим розглядом встановлено, що Відповідач, незважаючи на взятий на себе обов'язок з відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням під час проходження військової служби (навчання) в Інституті в разі звільнення зі служби протягом навчального періоду, станом на день розгляду справи не здійснив відшкодування витрат добровільно, таке відшкодування підлягає стягненню з Відповідача в примусовому порядку. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved