Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 27247,46 грн. та судові витрати. В обґрунтування свого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що за договором № LGXRRX05040045 від 23.01.2007 р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9840,00 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, та станом на 11.06.2015р. має заборгованість у сумі 129625,37 грн., яка складається з: 5991,15 грн. заборгованість за кредитом, 26410,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1794,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 95429,42 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 104151,60 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача, різниця становить 25473,77 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1273,69 грн. штраф (процентна складова). Отже заборгованість становить 27247,46 грн. На підставі вищевикладеного позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у своїй письмовій заяві позовні вимоги визнала частково та просила зменшити розмір пені. Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, відповідача, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За договором № LGXRRX05040045 від 23.01.2007 р.. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9840,00 грн. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.06.2015р. має заборгованість у сумі 129625,37 грн., яка складається з: 5991,15 грн. заборгованість за кредитом, 26410,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1794,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 95429,42 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 104151,60 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача, різниця становить 25473,77 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1273,69 грн. штраф (процентна складова). Отже заборгованість становить 27247,46 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного, розглянувши заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача різниці між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом в сумі 27247,46 грн., суд встановив наступне. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Із копії рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року, яке набрало чинності 30.09.2013 року, вбачається, що з відповідача [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 94151,60 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам, заборгованості по комісії, пені та штрафів. За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що судом може бути самостійно зменшений розмір неустойки, який пред'являється до стягнення, при наявності для цього певних підстав. Оцінивши в сукупності всі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, враховуючи, що розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує розмір тіла кредиту, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 10 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, у вигляді судового збору сплаченого при подачі позову у розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 1050 ЦК України,

Outcome: partial