Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач 09. 07. 2015 року звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому на підставі договору дарування від 22.05.2000 року на праві приватної власності належить квартира № 87 у будинку № 345 по бул. Шевченка в місті Черкаси. Зазначив, що у 2014 році під час підготовки квартири до продажу, він дізнався, що на неї накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ в звязку з примусовим виконанням постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 червня 2003 року про конфіскацію належного йому автомобіля «Ніссан», 1988 р.в. вартістю 8135 грн. На письмове звернення до Придніпровського ВДВС ЧМУЮ про зняття арешту на квартиру, була отримана відмова від 15.10.2014 року з посиланням на те, що згідно книг обліку виконавчих проваджень за 2003-2004 роки виконавче провадження про конфіскацію його майна завершено 22.06.2004 року. Вирішити питання по суті не виявилося можливим, оскільки виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Вважає, що державний виконавець діяв всупереч ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Просив суд зняти арешт на квартиру [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі. Державний виконавець ПВ ДВС [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що в ДВС на даний час відкритих виконавчих проваджень відносно позивача немає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.04.2014 року [PERSON] є власником квартири № 87 по бул. Шевченка 345 в місті Черкаси на підставі договору дарування квартири від 22.05.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО [PERSON] Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.06.2003 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.. 113 МК України та постановлено конфіскувати автомобіль марки «Ніссан» 1988 р.в. вартістю 8\~156 грн., в разі відсутності автомобіля, стягнути його вартість в сумі 8\~135,00 грн. В звязку з примусовим виконанням постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 червня 2003 року про конфіскацію належного [PERSON] автомобіля «Ніссан», постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ [PERSON] від 10.03.2004р було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме: квартири № 87 по бул. Шевченка 345 в місті Черкаси та накладено заборону на її відчуження. З листа Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ № 43901 від 15.10.2014 року вбачається, що в задоволенні заяви [PERSON] про зняття арешту з квартири відмовлено, свою відмову ДВС мотивували тим, що згідно книг обліку виконавчих проваджень за 2003-2004 роки виконавче провадження про конфіскацію його майна завершено 22.06.2004 року. Вирішити питання по суті не виявляється можливим, оскільки у звязку із закінченням передбаченого чинним законодавством терміну зберігання архівні виконавчі провадження за 2004 рік знищені. Відповідно до розяснення Головного управління юстиції у Черкаській області, у разі, якщо в силу певних обставин арешт з майна боржника по завершеному виконавчому провадженню, яке передано до архіву не скасовано, даний спір вирішується зацікавленою стороною виключно в судовому порядку. \~ Згідно ч. 1\~\~\~\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно\~\~\~\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З вищевикладеного судом вбачається, що виконавче провадження про конфіскацію майна [PERSON] завершено 22.06.2004 року, інші виконавчі провадження відносно нього на даний момент не існують. Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 38 ЗУ «Про виконавче провадження», якою зокрема, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 2\~\~\~ст. 60\~\~ЗУ «Про виконавче провадження»\~\~ у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved