Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач 03.10.2018 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 20.02.2015 він з відповідачем по справі [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 17. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору відносно місця проживання дитини та сплати аліментів не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя. В зв'язку з чим, просить розірвати шлюб, судові витрати по оплаті судового збору бере на себе. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте в прохальній частині позову зазначив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 20 лютого 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 17. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Спір відносно місця проживання дитини та сплати аліментів відсутній. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати за проханням позивача суд залишає за ним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved