Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 18353,03 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову посилається на те, що 02.03.2006р. між сторонами було укладено кредитний договір, згідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.11.2013р. виникла заборгованість у розмірі 18353,03 грн., яку відповідач не має наміру повертати, тому для захисту своїх прав позивач змушений звертатися до суду. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні змісту позову та просив такий задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибула, однак подала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, проти позову заперечила, просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2006р. на підставі заяви позичальника між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] підписано заяву про надання кредитної картки на суму 10000,00 грн. з відсотковою ставкою 3 % в місяць. Відповідно до змісту заяви клієнт - [PERSON] ознайомилася та погодилася із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, сторони дійшли згоди, що між ними укладено Договір про надання банківських послуг. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, відтак кінцевий строк договору кредиту - 02.03.2007р. Встановлено, що Залізничний районним судом м.Львова 31.01.2008р. видано судовий наказ № 2н-61/08 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 7749,90 грн. Однак банком і надалі нараховуються відсотки за користуванням кредитом, тому позивач просить стягнути із відповідача заборгованість станом на 30.11.2013р., яка складається із заборгованості по процентам за користуванням кредитом в розмірі 17002,89 грн. та штрафні санкції в розмірі 1350,14 грн. Із розрахунку заборгованості вбачається, що остання проплата відповідачем по кредитному договору була здійснена 31.05.2008р. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зважаючи на те, що кредитний договір було укладено до 02.03.2007р., банком стягнено заборгованість по тілу кредиту рішенням суду від 31.01.2008р. та останню проплату боржником було здійснено 31.05.2008р., відтак перебіг строку позовної давності розпочався 01.06.2008р. та відповідно 01.06.2011р. сплив, а позивач звернувся до суду із даним позовом лише 17.02.2014р. Інших обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, представник відповідача просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі ст.ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України та

Outcome: dismissed