Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту-поруки. Як встановлено судом, на час розгляду справи прізвище відповідача [PERSON] після розірвання шлюбу [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ), а відповідача [PERSON] після укладення шлюбу [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Позов мотивовано тим, що 19.02.2008 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я», в особі виконавчого директора Снігур Г.І., та позичальником [PERSON] , поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 77/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. (річний процент 45 %; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці, з 19.02.2008 року по 18.02.2010 року. Вказує, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки остання сплата кредитної заборгованості 28.11.2008 року становить 890 грн. Зазначає, що кредитна заборгованість станом на 13.02.2020 року згідно з договором кредиту-поруки становить 29340,46 грн., з яких: по тілу кредиту 18900,93 грн., по відсотках за користування кредитом 10439,53 грн. (згідно з плановою датою закриття кредиту відсотки зупинені). Відповідач [PERSON] порушила свої зобов`язання (п. п. 1.1, 2.2, 2.3 договору), а відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно з договором кредиту-поруки (п. п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями [PERSON] , не виконали своїх обов`язків, визначених п. п. 5.2, 5.3 договору, у зв`язку з чим солідарно з відповідачем [PERSON] відповідають перед спілкою за її зобов`язаннями. Зауважує, що як вбачається з договору кредиту-поруки (п. 8.1), за даним договором сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідачі були ознайомлені з умовами договору кредиту-поруки, в яких, зокрема, строк позовної давності встановлений тривалістю в десять років. Вказані умови підтверджені підписами відповідачів на кожному аркуші договору кредиту-поруки і кожний з відповідачів отримав примірник договору. У порушення умов кредитного договору, ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачі зобов`язання за вказаним договором не виконали. На підставі викладеного, просить стягнути на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 29340,46 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. 04.06.2020 року відповідачі [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON] ) подали до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, згідно з якою вважають, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити, застосувавши наслідки спливу строку позовної заяви. Позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, у зв`язку із чим просять в задоволенні його позовних вимог відмовити. Крім того, просять врахувати при розгляді даної справи наведені правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 711/6227/14-ц. 12.06.2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким проти задоволення позову заперечують, зауваживши, що сторони договору кредиту-поруки узгодили, що поручителі відповідають перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно із позичальником терміном на 10 років з дня укладення договору (п. 5.1), чим встановили строк поруки. Зазначають, що підстави для відповідальності поручителів за зобов`язаннями позичальника не настали, виходячи лише зі змісту п. 5.1 договору (безвідносно до закінчення строку поруки як такого). У зв`язку з викладеним, просять у позові про солідарне стягнення боргу відмовити. 21.08.2020 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить судове засідання, призначене 26.10.2020 року о 10.40 год., провести без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у дане судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.02.2008 року КС «Тур`я», в особі Ужгородської філії № 1, уклала з позичальником [PERSON] , а також поручителями [PERSON] і [PERSON] договір кредиту-поруки № 77/1, за яким надала [PERSON] кредит у сумі 25000,00 грн. зі сплатою за нього 45 % річних, строком по 18.01.2010 року. Виконання зобов`язань позичальником цим же договором було забезпечено порукою [PERSON] і [PERSON] Умовами договору кредиту-поруки № 77/1 від 19.02.2008 року передбачено, зокрема, що: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку (п. 2.3 договору) із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним (п. 5.1); поручитель зобов`язується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобов`язань за договором (п. 5.2) і має право самостійно виконати зобов`язання позичальника з отриманням у цьому разі права зворотної вимоги до позичальника та звільненням від сплати штрафних санкцій, додаткових відсотків, упущеної вигоди, викликаних невиконанням позичальником своїх зобов`язань, які за цих умов покладаються на позичальника (п. 5.3); позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1). Додатком «А» до договору (таблиця розрахунку кредиту) передбачено графік щомісячних платежів починаючи з 19.03.2008 року і закінчуючи 19.02.2010 року. З карточки платежів згідно з договором кредиту-поруки (розрахунку боргу) вбачається, що позичальник [PERSON] порушила свої зобов`язання за договором і спричинила виникнення боргу, що його кредитор визначив станом на 13.02.2020 року в сумі 29340,46 грн., з яких: тіло кредиту 18900,93 грн., відсотки за користування кредитом 10439,53 грн. Вказана сума боргу відповідає сумі боргу, визначеній станом 19.02.2010 року, тобто до кінцевої дати закінчення зобов`язання. Розрахунком боргу зафіксовано, що останній за часом платіж позичальник здійснила у сумі 890,00 грн. 28.11.2008 року, після цього платежі не фіксуються. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він, згідно ст. 1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] , як позичальник за договором, належним чином не виконувала свої зобов`язання відповідно до умов договору, внаслідок чого допустила заборгованість по сплаті кредиту та інших платежів згідно з договором. Правильність розрахунку заборгованості не оспорюється. Разом з тим, згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ч. 1 ст. 553 ЦК України) У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 598, 599 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Сторони договору кредиту-поруки № 77/1 від 19.02.2008 року узгодили, що поручителі відповідають перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно із позичальником терміном на 10 років з дня укладення договору (п. 5.1), чим встановили строк поруки. Беручи до уваги, що строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк), зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі, застосування судових заходів захисту права, кредитор вчиняти не може. Позивач пред`явив вимогу (позов) до поручителів 14.02.2020 року, тобто після спливу строку дії поруки. Порука відповідачів (поручителів) припинилася 19.02.2018 року, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові до поручителів. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором кредиту-поруки, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості у сумі 29340,46 грн., з яких: тіло кредиту 18900,93 грн., відсотки за користування кредитом 10439,53 грн., на користь позивача відповідно до положень договору та ст. 526 ЦК України. Підстави для відповідальності поручителів за зобов`язаннями позичальника відсутні, виходячи зі змісту п. 5.1 договору кредиту-поруки, оскільки позов поданий не в межах строку дії договору, а відтак, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості слід відмовити. У зв`язку з відмовою позову в частині вимог до відповідачів (поручителів) з огляду на приписи ст. 559 ЦК України, то їх заява про застосування строку позовної давності судом відхиляється. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21.04.2020 року позивачу постановлено відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. У відповідності до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. За таких обставин, оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, то з нього підлягає до сплати на користь держави судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: partial