Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 76 615,17 грн., яка складається з: 7 850,55 грн. тіло кредиту, 2 417,04- відсотки за користування кредитом, 62 223,05 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3 624,52 - штраф (процентна складова). На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 76 615,17 грн. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою суду від 07.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 04.04.2018 року за клопотанням відповідача, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем відповідно до вимог ст.178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи відзив тим, що 13.08.2012 року відповідач дійсно підписав заяву №б/н про отримання від позивача банківських послуг - бажаного кредитного ліміту в сумі 2 500,00 грн. Згодом позивач з власної ініціативи збільшив його кредитний ліміт до 15 000,00 грн. 07.05.2015 року позивачу зателефонувала невідома особа, яка представилась працівником служби безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» та попросила підтвердити правильність даних картки. Цього ж дня з карткового рахунку були зняті перераховані кошти в сумі 7 850,55 грн. на невідомий рахунок. Після чого [PERSON] зателефонував до банку та заблокував картку, а також звернувся до правоохоронних органів із заявою за фактом шахрайства. З моменту викрадення коштів карткою не користувався, хоча вона й була у нього. Окрім цього, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, позивачем подано клопотання про застосування строків позовної давності. У відповідності до вимог статті 178 ЦПК України позивачем подано відповідь на відзив, де він зазначив що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 13.08.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно з умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти та сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується видати гроші кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач зобов`язався, відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умовами та правилами надання банківських послуг», погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Ця сума визначається кредитодавцем в Умовах надання кредиту (п. 2.1.1.7.6), з якими був ознайомлений відповідач. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконв. Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 25.12.2017 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 76 615,17 грн., яка складається з тіла кредиту - 7 850,55 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 417,04 грн., заборгованість за пенею - 62 223,05 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у вигляді фіксованої частини у розмірі 500,00 грн., та процентної складової у розмірі 3 624,53 грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 3 624,53 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відтак, оскільки розмір нарахованої пені значно перевищує заборгованість за кредитом, суд вважає, що згідно вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір пені за прострочення строків сплати кредиту та пені за порушення строків сплати відсотків, яка підлягає стягненню на користь позивача та становить 62 223,05 грн. можливо зменшити до 2 500,00 грн. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 12 767,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7 850,55 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 417,04 грн., заборгованість за пенею - 2 500,00 грн. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитний договір від 13.08.2012 року складається із заяви позичальника, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до умов договору, кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 13.08.2012 року, отримав картку № [NUMBER] , яка мала термін дії до січня 2018 року. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності.

Outcome: partial