Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.09.2010 р. відповідач отримав кредит у розмірі 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку боргу за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, в нього станом на 31.10.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 12944,15 грн., з яких: 699,85 грн. заборгованість по кредиту; 8451,72 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 592,58 грн. штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судові засідання, які проводились у цій справі не зявився. У позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника і не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно відміткою поштового відділення за місцем реєстрації, куди направлялися повідомлення, не проживає. Відповідно до ст.74 ЦПК України судові повістки фізичним особам надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як було встановлено\~під час\~розгляду справи, відповідно заяви позичальника від 22.09.2010 р. відповідачу було видано кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач своїм підписом у цій заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ним і банком договір (а.с. 5). Однак, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 31.10.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 12944,15 грн., з яких: 699,85 грн. заборгованість по кредиту; 8451,72 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 592,58 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4). \~\~\~\~ \~ \~ Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов договору і кредит не повернув, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. \~ \~ \~ \~Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач одночасно заявив вимоги про стягнення пені з комісією в сумі 2700,00 грн., не розмежувавши їх, та штрафів: 500 грн. штраф (фіксована частина); 592,58 грн. штраф (процентна складова), які застосовані як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача штрафів. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 91,55 %, то з відповідача у відповідності до статті 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1261,55 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial