Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

перший заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради із позовною заявою до [PERSON], з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, в якому просить стягнути з відповідача до місцевого бюджету м. Львова понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 2630,37 грн. та судовий збір. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що відповідачем [PERSON] не були відшкодовані витрати в розмірі 2630,37 грн. на лікування потерпілого від злочину [PERSON] В судовому засіданні прокурор позовну заяву підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив позов задоволити. Представник Львівської міської ради в судове засідання не зявився, хоча був належним чином судом повідомлений про час і місце слухання справи, не подавши заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином судом повідомлений про час і місце слухання справи, не подавши заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2017 року по справі №461/612/17, яка набрала законної сили, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у звязку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КАК України закритою. Цивільний позов прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 [PERSON] в інтересах держави в особі Львівської міської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду та розяснено позивачу, що він вправі звернутись до суду з аналогічною позовною заявою в порядку цивільного судочинства (а.с.6-8). Як вбачається із вищевказаної ухвали, [PERSON], 06 листопада 2016 року, приблизно о 09:30 год., керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], у м.Львові по вул. Стрийській в напрямку вул. Зелена, при проїзді ділянки дороги в районі буд. №28, порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху», «смуга руху»; Розділу 2 п.2.3 б), д); Розділу 10 п.10.1; Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.п.12.1, 12.3 та Розділу 13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху та подальшого зіткнення із тролейбусом «Skoda», реєстраційний номер 514, який рухався по ній у зустрічному напрямку, в результаті чого пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косо спірального перелому нижньої третини правої плечової кістки, який утворився від контакту правого плеча з тупим предметом та кручення плеча навколо вісі, могли бути спричинені 06 листопада 2016 року від удару до частин салону автомобіля під час ДТП зіткнення із іншим транспортним засобом, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоровя (а.с.6-8). Як вбачається з довідки №121 від 26 грудня 2016 року Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у даному закладі охорони здоровя з 06 листопада 2016 року по 22 листопада 2016 року, вартість лікування за 16 дні становить 2630,37 грн. (а.с.9-10). Таким чином, загальна сума затрачених коштів на стаціонарне лікування потерпілого становить 2630,37 грн. та станом на день предявлення позову відповідачем не відшкодовано. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розмір фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, суд приймає до уваги, як належні та допустимі покликання позивача на те, що оскільки [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, то останній зобовязаний відшкодувати в користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 2630,37 грн., понесені закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного Кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Оскільки, злочин відповідачем вчинено на території Галицького району м.Львова, тому вказана цивільна справа підсудна Галицькому районному суду м. Львова. Відповідно до п.п. 2, 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. На органи прокуратури, відповідно до ст.131-1 Конституції України та ст.45 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»). Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги є комунальним закладом, засновником якого є Львівська міська рада. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення, що підтвердилось в судовому засіданні та наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України,\~\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved