Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач 09 липня 2021 року звернувся у суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 1995 року і від спільного подружнього життя мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Первинно відносини між ними були нормальними, але в подальшому відносини між ними погіршилися, оскільки у них різні характери та вони не могли досягнути питання спільного побуту. Зокрема причиною розірвання шлюбу є те, що між ними виникали сварки, непорозуміння, що призвело до того, що вони не проживають як одна сім`я вже близько дев`яти місяців. За весь період не проживання разом між ними час від часу були спроби примирення, але це не дало жодного результату і вони не проживають, як одна сім`я. Фактично шлюб існує лише на папері і будь-якого примирення між ними не може бути. На підставі наведеного просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 1995 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , і від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, тривалий час вони проживають окремо і не підтримуються сімейних відносин, ведуть, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечать його інтересам. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280, 282 ЦПК України,

Outcome: approved