Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач 07.07.2014 року звернувся з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті - [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Київ, а/з № 12760. Посилається на те, що нещодавно йому стало відомо про існування заповіту, складеного [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої київської нотаріальної контори, зареєстрований під № 5-4337, за яким померла заповідала належну їй частину квартири [ADDRESS] позивачу. Позивач зазначав, що строк для прийняття спадщини ним був пропущений з поважних причин, оскільки зі спадкодавцем вони тривалий час не спілкувались з сімейних причин і він не знав про існування заповіту. Про заповіт йому стало відомо, коли донька померлої - відповідачка [PERSON] під час прибирання в квартирі знайшла заповіт на користь [PERSON], про що повідомила його наприкінці травня 2014 року. Для того щоб впевнитись в існуванні заповіту, 17.06.2014 року він звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, де існування заповіту підтвердили, однак в оформленні спадщини відмовили у зв'язку з тим, що строк на прийняття спадщини було пропущено. Тому позивач вважав, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, оскільки, як зазначено вище, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ним був пропущений у зв'язку з необізнаністю про існування заповіту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснюючи тим, що необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, незнання про існування заповіту не є поважною причиною для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини, а доводи позивача щодо тривалого не спілкувались з сімейних причин з померлою бабцею та повідомлення його про існування заповіту лише в травні 2014 року не відповідають дійсності. Представник Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надавши письмові пояснення, в яких просив розглядати справу у їх відсутності, в задоволені позовних вимог просив відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про визнання позову повністю, в якій просила розглядати справу без її участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає позов безпідставним, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюються строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] - бабуся позивача та мати відповідачів [PERSON] та [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], що належала на праві власності померлій та яку ще за життя згідно із заповітом від 08.12.2011 року [PERSON] заповідала своєму онуку [PERSON] - позивачу по справі. За правилами п. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого у ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, спадкова справа щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] заведена 04.09.2013 року за заявою відповідача [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття ним спадщини. Позивач, проживаючи окремо від спадкодавця на час відкриття спадщини, своєчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв. В той же час, в разі пропуску встановленого законом строку, чинним законодавством встановлена можливість судовим порядком згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Законодавством не встановлений вичерпний перелік поважних причин, але відповідно до норм цивільного законодавства поважними слід вважати такі обставини, які перешкоджають своєчасному зверненню, роблячи його неможливим або важким. Звідси випливає, що неприйняття зацікавленою особою спадщини умисно або з необережності не є підставою для продовження цього строку. Отже, позивач, не заперечуючи факту неподання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк та визнаючи таким чином неприйняття ним спадщини, посилався в позові на поважність причин пропуску встановленого законом строку, обґрунтовуючи їх тим, що він не знав про існування заповіту. Зазначає, що про існування заповіту йому стало відомо від відповідачки [PERSON] наприкінці травня 2014 року, після чого він почав з'ясовувати інформацію щодо наявності заповіту та звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, такі доводи позивача не вказують на поважність причин пропуску строку і тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Так, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (від 26.09.2012 року по справі № 6-85 цс 12) визначено, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними; якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. В зазначеній постанові Верховного Суду України вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Також суд касаційної інстанції в своїх рішеннях по конкретним справам зазначав, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Разом з тим, доводи позивача про причини пропуску строку для прийняття спадщини ґрунтуються на таких обставинах як необізнаність про існування заповіту, у зв'язку з тим, що тривалий час не спілкувався зі спадкодавцем є безпідставними, і були спростовані у судовому засідання показами свідків [PERSON] та [PERSON], які повідомили про обізнаність всіх родичів про заповіт, а також заявою відповідачки [PERSON] про визнання позову, в якій та не заперечувала надання нею допомоги спадкодавцю в оформленні заповіту в 2011 році, але стверджувала про передачу нею заповіту позивачу разом з документами на квартиру лише в травні 2014 року. Між тим, зазначені позивачем обставини не є підставами визнаннями їх перешкодами, які завадили довідатись про це своєчасно. Таким чином, позивач не повідомив про наявність жодних реальних, об'єктивних, непереборних, істотних перешкод (поважних причин) пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не обґрунтував і не надав достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження таких обставин, пов'язаних з труднощами для нього як спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим та не містить передбачених законодавством України підстав та доказів на підтвердження обґрунтованості та законності вимог.

Outcome: dismissed