Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №14.11939 від 22 травня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 80000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2012 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків, які мають вигляд у залученні ними вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та необхідності нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] 15 жовтня 2013 року має заборгованість - 121738,40 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом, 36939,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 51950,55 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 26813,23 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 5785,16 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 22 травня 2007 року укладено договір іпотеки №14.11939/ДЗ-1, за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 92,60 кв.м, житловою площею 61,50 кв.м. яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 78 750 грн. Позивач також вказував, що Договором іпотеки, укладеним між ним та відповідачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Посилаючись на такі обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №14.11939 від 22 травня 2007 року у розмірі 9 121738,40 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 92,60 кв.м, житловою площею 61,50 кв.м. яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача з квартири. Стягнути з відповідача судові витрати. В ході судового розгляду справи позивач подав уточнну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], та просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №14.11939 від 22 травня 2007 року станом на 24.04.2014 року в розмірі 127817,61 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 92,60 кв.м., житловою площею 61,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача Смірнова О.К. підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задовлення позову, просили до вимог про стягнення заборгованості за кредитом застосувати строк позовної давності. Третя особа - Служба у справах дітей Василівської державної районної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі її представника , при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 травня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитна угода №14.11939 (т.1 а.с.12-16), за якою відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 80000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2012 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобов'язань за цією кредитною угодою між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 22 травня 2007 року укладено іпотечний договір №14.11939/ДЗ-1 (т.1 а.с.17-19), за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 92,60 кв.м., житловою площею 61,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 78 750 грн. Згідно зі статями 526,5270530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. [PERSON] свої зобов'язання за кредитною угодою №14.11939 від 22 травня 2007 року виконувала неналежним чином, станом на 24 квітня 2014 року загальна заборгованість за цим кредитним договором складає 127817,61 гривень, з яких: 36939,46 грн. - заборгованість за кредитом становить, 53797,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 30755,97 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 6074,65 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджено розрахунком, наданим позивачем. Розрахунок заборгованості підтверджений позивачем належним чином, відповідно до умов кредитного договору та ст.64 ЦПК України, і не спростований відповідачем. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.589 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. З матеріалів справи видно, що позивач направив відповідачу [PERSON] повідомлення №30.1.0.0/2-5R0 від 08.05.2013 року, в якому зазначено, що банк вимагає від [PERSON] повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги та вказано, що у випадку невиконання цієї вимоги банк має намір продати предмет іпотеки та вимагає добровільно звільнити квартиру, що є предметом іпотеки, разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями (т.1 а.с. 10-11). Оскільки вимога іпотекодержателя була залишена без задоволення, ПриватБанк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено законодавством і кредитним договором. Оцінюючи доводи відповідача щодо необхідності застосування строку позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд виходить з наступного. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події /ч. 1 ст.530 ЦК України. В силу ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу) /ст. 257, п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Згідно п.6.8. Кредитної угоди термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за цією угодою встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно до ч.1 ст.261 і ч.ч. 4, 5 ст.267 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як встановлено в ході судового розгляду, протягом всього часу користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами, вона частково здійснювала погашення заборгованості за кредитною угодою. Зокрема, [PERSON] здійснено останні погашення кредиту 21.01.2011 року в сумі 500 грн., 12.05.2011 року в сумі 500 грн., 21.07.2011 року в сумі 500 грн., 29.02.2012 року в сумі 150 грн., 16.03.2012 року в сумі 250 грн. (т.1 а.с.115), тому перебіг 5-річного строку позовної давності вважається перерваним і з 16.03.2012 року 5-річний строк позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку зарахуванню не підлягає. Отже, при зверненні позивачем 28.10.2013 року з цим позовом до суду, строк позовної давності звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» не сплив. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем [PERSON] не виконані умови та строки виконання зобов'язань за кредитною угодою №14.11939 від 22 травня 2007 року, суд приходить до висновку про необхідність ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 92,60 кв.м., житловою площею 61,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Згідно із ч.ч.1,2 ст.ст. 40 Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Із системного аналізу положень ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» випливає, що всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги у тому разі, якщо іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вимоги закону про направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосуються виселення мешканців на підставі рішення суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки з одночасним виселенням мешканців, а стосується позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. Така позиція узгоджується з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.43 постанови Пленуму №5 від 30.03.2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин». За таких обставин, відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON], які зареєстровані і проживають в [ADDRESS] підлягають виселенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1392,88 грн.

Outcome: approved