Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач 01 грудня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 лютого 2016 року близько 17-15 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в м.Дніпро на пр.. Героїв в районі буд. №33, в порушення вимог п. 10.1. ПДР України, не зайняв відповідне крайнє положення перед розворотом та не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Дей Ланос», д/н АЕ 87668 АС, під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода та постраждали пасажири [PERSON], [PERSON] Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2016 року. Згідно висновку експертного дослідження № 83/02/16 від 19.03.2016 року, розмір завданих збитків автомобілю марки «Daewoo Lanos», д/н АЕ 87668 АС становить 48\~542,48 грн. На момент вчинення ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки на час ДТП відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивач вимушений був здійснити відшкодування завданої майнової шкоди потерпілій стороні за рахунок коштів фонду захисту у розмірі 27\~301,18 грн. Також, позивачем здійснено сплату за послуги аварійного комісара в сумі 682,00 грн. Позивач неодноразово звертався із претензіями до відповідача щодо добровільного відшкодування збитків, але відшкодування збитків так і не здійснив. Враховуючи викладене та посилаючись на обґрунтування позовної заяви, позивач просить суд стягнути на свою користь із [PERSON] грошові кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 27 983,18 грн. та судові витрати в сумі 1\~600,00 грн. Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року суддею Шавулою В.С. прийнято до свого провадження вказану цивільну справу (а.с.54). Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Письмових заяв та відзиву на позов відповідач не надавав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ч.5 ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 08 лютого 2016 року об. 17-15 год. керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ», д/н [NUMBER], в районі буд.№33 на пр.. Героїв у м. Дніпропетровську, не зайняв відповідне крайнє положення перед розворотом та не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «ДЕУ», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1. ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу, крім того, тілесних ушкоджень зазнали [PERSON] та [PERSON] За даним фактом ДТП постановою Жовтневого районного суду м.\~Дніпропетровська від 04 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13). Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно висновку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу № 83/02/16 від 19.03.2016 року, загальна вартість спричиненої матеріальної шкоди завданої автомобілю [NUMBER], із врахуванням зносу складає 32\~761,42 грн. зі НДС, 27\~301,18 грн. без НДС (а.с.19-21). У відповідності до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Встановлено, що на момент ДТП полісом серії АЕ №365638 від 05.05.2015 року, оформленим на автомобіль [NUMBER], була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], яка є власником вказаного автомобіля (а.с.11). Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 39.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 16.02.2016 року [PERSON] скориставшись своїм правом, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернулась із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с.15,16). На підставі наказу № 3584 від 11.05.2016 року позивач платіжним дорученням №3584рв від 17.05.2016 року сплатив на користь позивача страхове відшкодування в сумі 27\~301,18 грн. (а.с.118,9). Також, скориставшись послугами ФОП [PERSON], позивачем була організована оцінка нанесених збитків, збір необхідних документів, вартість послуг яких сплачена ним згідно платіжного доручення №345рв від 05.04.2016 року на суму 682,00 грн. (а.с.19). Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. За змістом положень ст. 38 п.38.2, п.п. 38.2.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст.. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 27\~983,18 грн., яка складається із суми страхового відшкодування 27\~301,18 грн., послуги аварійного комісара 682,00 грн. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судові витрати і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1 600,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved