Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.09.2010 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Банк, на підставі п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконала. В звязку з чим станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 246096,87 грн., яка складається з наступного: 15753,88 грн. заборгованість за кредитом; 213647, 90 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4500,00 грн.- заборгованість за пенею та комісія. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11695,09 грн., - штраф (процентна складова), які позивач і просив стягнути з відповідачки, а також судові витрати в розмірі 3961,45 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] зявився в судове засідання, підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив суд позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідачка [PERSON] уклала договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» 17.09.2010 року та отримала кредитну картку але користуватись почала карткою лише у 2013 році, тому і розрахунок заборгованості був наданий суду починаючи з 2013 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до\~ст. 128-130 ЦПК України(а.с.81,86,91). Причини неявки суду не повідомляла. Заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечень проти позову не надала. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). Згідно\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст.\~1049, ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 17.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, складає між нею та банком договір. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, видав платіжну карту та відкрив картрахунок. Згідно з п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на платіжну картку встановлюється за рішенням банку, клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифами, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. В позові зазначено, що [PERSON] свої зобовязання за даним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 246096,87 грн., яка складається з наступного: 15753,88 грн. заборгованість за кредитом; 213647, 90 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4500,00 грн.- заборгованість за пенею та комісія. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11695,09 грн., - штраф (процентна складова). Однак суд не може погодитись з наданим розрахунком заборгованості, у звязку з наступним: Відповідно до Постанови Верховного суду України від 11.10.2017 року №347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України\~). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому суд вважає що подвійне стягнення з відповідача і пені і штрафів суперечить нормам діючого законодавства. Відповідачка дійсно у добровільному порядку не погасила вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором. При таких обставинах позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що стягненню з відповідачки підлягає 233\~901,78 гривень, яка складається з : 15753,88 грн. заборгованість за кредитом; 213647, 90 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісія. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати повязані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки частково в сумі 3508,53 гривень.

Outcome: partial