Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач 10.09.2018 р. звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок, загальною площею 0, 3183 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (кадастрові номера : 7124082000-02-001-0351, 7124082000-02-001-0352) та земельної ділянки площею 1,96 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на адмінтериторії Гордашівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області (кадастровий номер 7124082000-01-000-0827). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] , а рідного сина [PERSON] спадщини позбавив. На підставі нотаріально завірених заяв [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. В подальшому вона звернулась до Державної нотаріальної контори Тальнівського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про прийняття спадщини за законом. Рішенням Тальнівсього районного суду Черкаської області від 13.07.2018 року встановлено факт її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки. 02.02.2015 року [PERSON] звернувся до Державної нотаріальної контори Тальнівського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про прийняття спадщини за законом. Вважає, що [PERSON] слід усунути від права спадкування за законом, оскільки він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Крім того поховання [PERSON] вона здійснила за власний рахунок, відповідач на його похованні присутній не був. Просить позов задовольнити. На підставі розпорядження голови Тальнівського районного суду Черкаської області від 13.01.2020 р. справу було передано в порядку ст.ст. 31, 41 ЦПК України на розгляд до Ватутінського міського суду Черкаської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.01.2020 р. цивільну справу було передано судді Пасацькій Л.А., та ухвалою суду від 17.01.2020 р. прийнято до провадження і вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. 10.03.2020 р. підготовче провадження було закінчено та призначено справу до судового розгляду, витребувано від Тальнівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .. Позивач та її представник, адвокат Ткаченко М.О., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON] та його представник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, у судове засідання повторно з 17.02.2020 р. неодноразово не з`явився, відзив до суду не подав, поважність причини неявки не повідомив. Відповідно до п.36 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» (Заява № 18656/13) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Ці принципи, які охоплюють усі аспекти процесуального законодавства Договірних Сторін, також застосовуються в конкретній сфері вручення сторонам судових документів, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не може тлумачитись як такий, що визначає конкретну форму вручення документів (див. рішення у справі «Авотіньш проти Латвії» [ВП] (<…> [GC]), заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016). Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року). Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року, із подальшими посиланнями). Оскільки про конкретну судову справу відповідачу було відомо, копію позовної заяви було направлено Тальнівським районним судом Черкаської області та було ним отримано особисто 25.01.2019 р., в подальшому [PERSON] особисто подавалась заява про відвід головуючого в справі, а тому зазначені дії свідчать про його обізнаність про судове провадження та, враховуючи залучення ним до справи представника - [PERSON] , також про його процесуальні права та обов`язки, в тому числі обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання, а тому мав бути проінформований про наслідки його неявки у судові засідання. Ухвалою суду від 10.09.2020 року вирішено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши як свідка позивача, вивчивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14). Згідно довідки № 347 від 27.12.2014 року, виданої Тальнівською центральною районною лікарнею (а.с.13) причина смерті [PERSON] - атеросклеротична хвороба серця. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ,що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7); на земельну ділянку площею 0, 3183 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 7124082000-02-001-0351, 7124082000-02-001-0352); земельної ділянки площею 1,96 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на адмінтериторії Гордашівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області (кадастровий номер 7124082000-01-000-0827), вказане підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с.8, 9). 24.12.2014 року [PERSON] , [INFO] склав заповіт (а.с.12) згідно змісту якого все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він буде мати право за законом, заповів [PERSON] , [INFO] . Свого сина [PERSON] спадщини позбавив, оскільки останній не брав участі у його догляді. Як вбачається із нотаріально завірених заяв (а.с. 16, 18) [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Заявник звернулася до Державної нотаріальної контори Тальнівського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.16). Враховуючи, що позивач та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, їй було рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Рішенням Тальнівсього районного суду Черкаської області від 13.07.2018 року (а.с.20-21) встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та жінки, яке набрало законної сили . 02.02.2015 р. [PERSON] звернувся до Державної нотаріальної контори Тальнівського районного нотаріального округу Черкаської області із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування, в силу положень ч.5 ст. 1224 Цивільного кодексу України. На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що правила абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України необхідно встановити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Тобто, сукупність вказаних обставин і доведеність їх у судовому засіданні у відповідності до вимог статей 13, 81 ЦПК України дає підстави для застосування вказаної норми права. Згідно відомостей, зазначених в довідках №1288, №1289 від 28.10.2014 року, виданих Тальнівською центральною районною лікарнею (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] спостерігався районною лікарнею з приводу хронічних захворювань, потребував постійного амбулаторного лікування, постійного прийому медикаментозних препаратів., за станом здоров`я не здатний до самообслуговування. Відповідно до довідки № 5952 від 30.12.2014 року (а.с.13), виданої виконкомом Тальнівської міської ради, [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] , померлого [INFO] . Допитана як свідок, позивач [PERSON] , показала, що з кінця 2008 року [PERSON] , постійно проживав в неї. Його єдиний син, [PERSON] , будучи обізнаним про стан здоров`я батька, жодних дій щодо надання будь-якої допомоги за весь час до його смерті не вчиняв. Після перенесення [PERSON] інсультів він не міг самостійно себе обходити, був лежачим, весь час лише вона одна здійснювала за ним догляд, а син на її дзвінки жодним чином не реагував. Зверталась також до голови сільської ради за місцем проживання відповідача, щоб вона хоча б поспілкувалась з ним, і вона їй повідомила, що [PERSON] батько не нужен. В подальшому, після виявлення у спадкодавця онкології, вона здійснювала його лікування за власні кошти, щоденно це потребувало приблизно 500 грн. на різні ліки, катетери, памперси, тощо. Єдиним джерелом її доходу була мінімальна пенсія її та пенсія [PERSON] . Через необхідність вартісного лікування та недостатність отримуваних пенсій, вона позичала грошові кошти у сторонніх людей, загальна сума склала приблизно 56000 грн.. Після смерті [PERSON] його син, [PERSON] навіть не надав матеріальної допомоги на поховання рідного батька, всі витрати на поховання вона несла особисто, їй також допомогли її родичі. За життя [PERSON] , після його побиття у 2008 році сином [PERSON] , не бажав з ним спілкуватись, та, як наслідок, прийняв рішення про позбавлення відповідача спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] останні роки свого життя дійсно знаходився у безпорадному стані внаслідок свого похилого віку та хвороби, зокрема, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, від надання якої відповідач ухилявся, що підтверджується дослідженими у судового засіданні доказами і не спростовується ним, а тому наявні самостійні передбачені ч.5 ст. 1224 ЦК України підстави для усунення відповідача від спадщини за законом. Водночас, матеріали справи містять ухвалу Апеляційного суду Черкаської області, постановлену 07.02.2019 р. за наслідками апеляційного перегляду рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 13.07.2018 р., в якому зазначено, що у зв`язку з наявністю у заповіті вказівки на те, що [PERSON] позбавляється права на спадщину, тому він не являється спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька, у зв`язку з чим оспорюваним рішенням суду його права та інтереси не порушені (а.с. 52-53). На час розгляду справи, відповідно до відомостей, які містяться в копії спадкової справи №5/2015, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , окрім заповіту від 24.12.2014 р. з відповідною вказівкою про позбавлення відповідача спадщини, також наявні заява [PERSON] від 08.02.2019 р. про не видачу свідоцтва про прийняття спадщини та долучена до неї копія позовної заяви про скасування заповіту, при цьому відомості щодо прийнятого судом рішення відсутні, таких не встановлено і під час судового провадження. Згідно ч. 6 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження в справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку … цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Оскільки в силу положень ст. ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, при цьому … у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З урахуванням цих положень законодавства рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] про скасування заповіту не є визначальним при розгляді цієї справи, підстави для зупинення провадження не встановлено, як і підстав для його закриття внаслідок наявності спору між особами, які в силу ст.ст. 1261-1265 ЦК України можуть бути спадкоємцями за законом, оскільки судом не досліджувались та не встановлювались обставини спадкування за заповітом, за яким наявна відмова від прийняття спадщини від [PERSON] , а тому - виключно у частині, що стосується черговості спадкування за законом та встановлення обставин, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини та їх нормативно-правове обгрунтування, досліджені письмові докази та надані позивачем покази, як свідка, суд дійшов до переконання про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема витрати по сплаті судового збору, визначеного станом на час звернення до суду в сумі 704 грн. 80 коп., при цьому зайво сплачений судовий збір - 0 грн. 20 коп. підлягає поверненню позивачу за її клопотанням.. На підставі ст. ст. 1217, 1223, 1224, 1261-1265, 1268 ЦК України,

Outcome: approved