Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач 06.04.2017 року звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що вона з відповідачем проживала в цивільному шлюбі з 2014 року по березень 2016 року, від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Після розірвання стосунків між ними, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний та матеріально забезпечений, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Всі ці обставини змусили її звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. В зв'язку з вище викладеним позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян відповідно до віку дитини, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини та стягнути з відповідача, на її користь кошти особисте утримання в розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення донькою трьох річного віку, тобто до [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі чи заперечення на позов до суду не надав. На підставі ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони у справі, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на дитину, що не заперечується відповідачем. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, судом визначається розмір аліментів у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, не працює, відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має проти стягнення з нього аліментів на дитину не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої ст. 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], без реєстрації місця проживання, разом з дитиною [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, не працює, оскільки здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5,11,12), відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього коштів на особисте утримання позивача не заперечує. Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не надав до суду заперечень проти позову з належними та допустимими доказами на спростування доводів позивача. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття, та кошти на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох річного віку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі до суду даного позову, тому з відповідача стягується в дохід держави судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved