Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач 09.08.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 30.11.08 р. н., що стягуються з відповідача за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 159/6 452/15 ц провадження № 2/159/172/16 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що шлюб між сторонами було розірвано у судовому порядку 17.08.16 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 05.06. 2\~000 р. н., син [PERSON], 30.11.08 р. н.. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 29.01.16 р. було зобов»язано відповідача сплачувати на утримання вказаних вище дітей на її користь по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.12.15 р. і до досягнення старшою за віком дитиною повноліття. 12.09.17 р. вона отримала виконавчий лист та пред»явила його до виконання до Ковельського МРВ ДВС, але згодом забрала виконавчий лист. Зазначає, що її доход не є достатнім для повноцінного утримання дітей, що призводить до скрутного матеріального становища. Дочка сторін в даний час навчається на денній формі навчання на історичному факультеті Тернопільського національного педуніверситета ім. В. Гнатюка у м. Тернополі. Неповнолітній син сторін проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач дітей не утримує та не виховує. За 2016 - 2018 р. р. відповідач сплатив лише 12\~000 грн. одним платежем. Так як дочка сторін на момент подання розглядуваного позову є вже повнолітньою, вона звернулась до відповідача із позовом про стягнення коштів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Покликаючись на ст. ст. 185, 192 СК України, просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 04.09.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За станом на 02.10.18 р. відповідач відзиву на позовну заяву не подав. У судове засідання позивач не з»явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. У судове засідання відповідач також не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження вказаних вище спільних дітей сторін, сторони мають на даний час одну спільну дитину, яка є ще неповнолітньою - сина [PERSON], 30.11.08 р. н., а дочка [PERSON], 05.06.2 000 р. н., - вже досягла повноліття. Відповідно до копії виконавчого листа, виданого 12.09.17 р. Ковельським міськрайсудом Волинської обл. у цивільній справі № 159/6 452/15 ц провадження № 2/159172/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, що набрало законної сили 29.01.16 р., дійсно, було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних вище спільних та ще на той час обох - неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою за віком дитиною повноліття. Відповідно до копії довідки № 344/036 38/5 від 16.03.18 р., виданої Ковельським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач є платником аліментів на користь позивача згідно з виконавчим листом, виданим Ковельським міськрайсудом Волинської області 12.09.17 р., і має заборгованість в сумі 23\~354 грн. 84 коп.. Вказаним вище стверджується та обставина, що відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище однієї спільної неповнолітньої дитини сторін. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказаних вище двох дітей, одна з яких на даний час є неповнолітньою. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача в даний час стягуються у примусовому порядку у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров»я, позивач суду також не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. На час присудження розміру аліментів, що стягнуті з відповідача на користь позивача, сторони мали на утриманні двох неповнолітніх дітей, а в даний час мають на у триманні одну неповнолітню дитину. Тобто, матеріальне становище обох сторін покращилось порівняно з тим періодом, коли ухвалювалось вказане вище судове рішення про стягнення аліментів. Доказів про розмір доходу відповідача позивача також суду не надала. Однак, відповідач не заперечив, що має несталий доход. Однак, доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого, позивач суду також не надала. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. Так, з 01.07.18 р. прожитковий мінімум на дитину віком до 6 р. складає 1\~559 грн., а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, не менше 779 грн. 50 коп. на дитину щомісячно. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial