Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача 107074 грн 92 коп заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 13 листопада 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір № SUKWАЕ00005662 про надання останній кредиту в розмірі 42001,76 грн на строк до 12 листопада 2012 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості мало здійснюватись щомісяця, відповідач повинна була надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Банк умови договору виконав, надав відповідачеві кредит. Однак остання належним чином умови договору не виконувала. Тому рішенням Конотопського міськрайонного суду від 17 листопада 2011 року з відповідача на користь банку була стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 77551,42 грн. На даний час заборгованість не погашена, за період з 25 серпня 2011 року по 10 жовтня 2015 року вона складає 107074,92 грн, з яких 144,05 грн заборгованість за кредитом, 2341,95 грн відсотки за користування кредитом, 629,86 грн комісія, 103959,06 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. Також просять стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача: ПАТ КБ ПриватБанк за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти уточненого позову не заперечує, але просить з урахуванням її скрутного матеріального становища, наявності на утриманні малолітньої дитини, як можна більше зменшити розмір пені. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З кредитного договору № SUKWАЕ00005662, укладеного 13 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (позичальник), вбачається, що банк зобов»язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 13 листопада 2007 року до 12 листопада 2012 року включно, у вигляді непоновленої лінії в розмірі 42001,76 грн. Періодом сплати вважається період з 13 по 17 число кожного місяця. Щомісяця, починаючи з наступного місяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 821,86 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди (п.1.1,7.1). Позичальник зобов»язаний: сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1, 7.4 даного договору (п.2.2.2). Сплатити банку винагороду згідно п.п. 3.7, 6.2, 7.1 даного договору (п.2.2.3). ). Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.4.5). При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (п.7.4) (а.с.8-10). З статуту ПАТ КБ ПриватБанк видно, що він є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ ПриватБанк (а.с.14). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 17 листопада 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто 77551 грн 42 коп заборгованості по кредиту, що виникла станом на 25 серпня 2011 року, саме за спірним договором (в тому числі 30350,80 грн - заборгованість за кредитом, 15167,04 грн - заборгованість за процентами, 1439,68 грн заборгованість за комісією за користування кредитом, 26662,88 грн пеня, 3931,02 грн - штрафи) (а.с.4). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно розрахунку ПАТ КБ Приватбанк за період з 25 серпня 2011 року (після вищевказаного рішення суду) по 10 жовтня 2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитом 144,05 грн, заборгованість за процентами - 2341,95 грн, заборгованість за комісією 629,86 грн, пеня - 103959,06 грн, загальна сума 107074,92 грн (а.с.28, 29), з чим згодна і відповідач. Однак відповідач [PERSON] просить зменшити розмір пені, врахувавши її скрутне матеріальне становище, те, що в неї на утриманні знаходиться малолітній син. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин від 30 березня 2012 року № 5 зазначено, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Положення ст. 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем всупереч вимогам ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України не надані докази щодо заподіяння відповідачем збитків, наявності негативних наслідків, враховуючи також матеріальне становище відповідача, те, що в неї на утриманні знаходиться малолітня дитина (а.с.38,39), неспівмірність розміру пені із розміром основного боргу, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 2000 грн, що було визначено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 5115,86 грн (144,05 грн (заборгованість за кредитом) + 2341,95 грн (проценти) + 629,86 грн (комісія) + 2000 грн (пеня) і судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial