Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач 03.09.2020 року звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON] є рідною бабусею малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є рідною матір`ю цієї дитини. Батько дитини у актовому записі про її народження зазначений зі слів матері у відповідності до ст. 135 СК України. Фактично з перших днів свого життя малолітня [PERSON] знаходиться під її опікою, доглядом та на її утриманні. Відповідач декілька місяців виконувала свої батьківські обов`язки, але згодом почала нехтувати ними, все рідше почала приділяти уваги доньці, майже з нею не спілкувалася. З березня 2020 року відповідач з донькою не проживає та повністю відмовилася від виховання дитини. З цього часу усі обов`язки щодо виховання, догляду та утримання дитини несе вона. На сьогодні малолітня дитина проживає разом з нею та її чоловіком за адресою - [ADDRESS] та знаходиться на їх утриманні. Вони з чоловіком піклуються про її фізичний та духовний розвиток, забезпечують необхідне харчування, лікування, медичний огляд тощо. Вони з чоловіком працюють, однак, для того, щоб приділяти дитині достатньо часу, працюють у різні зміни. Малолітня [PERSON] має все необхідне для її життя, повноцінного розвитку та зростання. Відповідач [PERSON] з липня 2019 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а з березня 2020 року зовсім не відвідує дитину, життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання з нею спілкуватися, надавати матеріальну допомогу на її утримання, тобто не піклується про неї взагалі. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; призначити її - [PERSON] опікуном малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 05.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 11.02.2021 року закрито підготовче провадження по вказаній справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с. 67). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою про виклик на 13.04.2021 року о 10-00 год., який не вручений у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.65). Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученою. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Від головного спеціаліста служби у справах дітей Нікопольської міської ради, Городничого О. Л. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини та призначити опікуном малолітньої дитини позивача (а.с. 66). Справу розглянуто у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 164-167 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані у відповідності до ст. 135 СК України (а.с. 7-8). На даний час малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю рідною бабусею, позивачем по справі - [PERSON] та її чоловіком [PERSON] за адресою - [ADDRESS] (а.с. 9, 18,19), знаходиться на їх повному матеріальному утриманні та піклуванні. [PERSON] та [PERSON] мають постійне місце роботи та систематичний достатній заробіток (а. с. 20-21). Позивач піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, забезпечує необхідне харчування, лікування, медичний огляд тощо. Позивачем також створені комфортні умови для проживання дитини, її розвитку та навчання. Відповідач [PERSON] надавала у грудні 2020 року на адресу начальника служби у справах дітей заяву, що не займається вихованням дитини через погані стосунки з матір`ю [PERSON] та зобов`язувалася найближчим часом за допомогою спеціалістів зняти житло, забрати дитину і виконувати свої батьківські обов`язки (а.с. 64) Однак станом на час розгляду справи ситуація не змінилася, відповідач зовсім не бере участі у вихованні своєї дитини, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею, не приймає участі у її виховному процесі, тобто не піклується про неї взагалі. Таким чином [PERSON] повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню своєї малолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 13.01.2021 року за № 19 було затверджено висновок від 13.01.2021 року за № 19 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 39-41). Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до положень ч.ч.2,3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом було встановлено, що [PERSON] , фактично з моменту народження дитини час не спілкується з нею, її вихованням не займається, не цікавиться успіхами та життям дитини, не намагається дбати про її потреби. Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунулася від виховання дитини, а її відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті малолітньої дитини, те, що вона свідомо та добровільно відмовився від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Зважаючи на необхідність захисту особистих немайнових та майнових прав малолітньої дитини, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] необхідно призначити опікуна. Єдиною особою, що виховує та утримує дитину є позивач [PERSON] яка піклується про неї, матеріально її забезпечує та вважає, що може бути призначена опікуном над своєю онукою та бажає ним бути. Згідно подання про можливість [PERSON] бути опікуном, Сужба у справах дітей Нікопольської міської ради вважає можливим призначити опікуном [PERSON] над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-38). Крім того, згідно положень ст.ст.183,191 СК України, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам діючого законодавства. Згідно п.1ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved