Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитом ТОВ «ТБ «Слобожанка» перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/6-074 від 27.06.2006 року, загальний розмір якої станом на 26.08.2015 року складає 77785162 гривні 17 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №805/15/08.1/11-140 від 08.09.2011 року шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно, що належить на праві приватної власності [PERSON] В обґрунтування позову позивач вказав, що 27.06.2006 року між акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка», був укладений Договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/6-074. В первісній редакції Кредитного договору сторони визначили, що надання кредиту буде здійснюватися в доларах США, гривнях окремими частинами Траншами, зі сплатою 17,5% річних в гривнях, 14,5% річних в Російських рублях та 13% річних в доларах США та комісій, в розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по поданню кредитів, в межах максимального ліміту заборгованості 750 000 доларів США. В подальшому сторони уклали ряд Додаткових угод до Кредитного договору, якими Банк та Позичальники змінювали раніше досягнуті домовленості. З метою виконання зобов'язань щодо повернення кредитних коштів 08.09.2011 року між Банком та [PERSON], було укладено Іпотечний договір №805/15/08.1/11-140, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. та зареєстровано в реєстрі за №2998, відповідно до умов якого, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 104,2 кв.м, масандра літ. «Амн», погреб літ. «а», ганок літ. «а1», ганок літ. «а2», ганок літ. «а2», ганок літ. «а3», ганок літ. «а4», балкон літ. «а5», балкон літ. «а6», балкон літ. «а7», балкон літ. «а8», зливна яма літ. «Б», погреб літ. «В», що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що належать на праві приватної власності [PERSON] ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» у зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань станом на 26.08.2015 року заборгованість становить 77 785 162 гривні 17 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом 72 378 150 гривень 83 копійки, суми заборгованості за процентами у сумі 4 781 954 гривні 78 копійок, заборгованості по комісії за невикористаний ліміт 39 гривень 96 копійок, суми заборгованості пені за процентами 490 696 гривень 01 копійка, заборгованості розрахунку інфляційних витрат 134 320 гривень 59 копійок. 04.06.2015 року державним реєстратором внесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про прийняття рішення учасниками Боржника про припинення юридичної особи ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка». 25.09.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ліквідатора ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» із заявою з грошовими вимогами у розмірі 87 517 482 гривні 94 копійки, і ліквідатор визнав грошові вимоги Банку за Кредитним договором на суму 87 484 108 гривень 20 копійок. ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до [PERSON] листами №08.42-186/96-6128 від 27.04.2015 року, №28-08/4 від 28.08.2015 року із вимогами усунути порушення Кредитного договору, а саме сплатити заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до звіту про вартість майна від 31.03.2016 року, підготовленого ПП «Енергомакс» вартість предмету іпотеки 1 становить 6 991 000 гривень, що складається з нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 435,1 кв.м, житловою площею 104,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 5 191 000 гривень; земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], вартістю 600 000 гривень; земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], вартістю 600 000 гривень; земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], вартістю 600 000 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Крім того надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що відповідно до наданого до матеріалів цивільної справи звіту про вартість майна від 31.03.2016 року, підготовленого ПП Енергомакс», вартість предмету іпотеки становить 6991000 гривень, але в прохальній частині позовної заяви допущено описку щодо вартості житлового будинку, тому просить вважати правильною вартістю 5191000 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача у засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що вимоги позивача в частині визначення способу захисту порушених прав положенням Закону України «Про іпотеку» є необгрунтованими. Так, відповідно до п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачив би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання, він має право звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, за рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, і суд не наділений повноваженнями вирішувати це питання в цей спосіб. У судове засідання представник третьої особи ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» не з'явився, повідомлявся про місце, дату та час судового засідання своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Від арбітражного керуючого [PERSON] надійшла заява, в якій він просив справу розглядати у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» 27 червня 2006 року уклали Договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/6-074. В первісній редакції Кредитного договору сторони визначили, що надання кредиту буде здійснюватися в доларах США, гривнях окремими частинами Траншами, зі сплатою 17,5% річних в гривнях, 14,5% річних в Російських рублях та 13% річних в доларах США та комісій, в розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по поданню кредитів, в межах максимального ліміту заборгованості 750000,00 доларів США. В подальшому сторони уклали ряд Додаткових угод до Кредитного договору, якими ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» змінювали раніше досягнуті домовленості. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року з урахуванням постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 вересня 2015 року, ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» [PERSON] Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.ст. 526 , 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За весь час користування кредитом ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» свої зобов'язання не виконував та не сплатив суму заборгованості по кредиту. порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Згідно розрахунку кредитної заборгованості ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» за договором №805/6/18/6-074 від 27 червня 2006 року станом на 26.08.2015 року складає 77 785 162 гривні 17 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом 72 378 150 гривень 83 копійки, суми заборгованості за процентами у сумі 4 781 954 гривні 78 копійок, заборгованості по комісії за невикористаний ліміт 39 гривень 96 копійок, суми заборгованості пені за процентами 490 696 гривень 01 копійка, заборгованості розрахунку інфляційних витрат 134 320 гривень 59 копійок. З метою виконання зобов'язань щодо повернення кредитних коштів між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №805/15/08.1/11-140, посвідчений 08.09.2011 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., та зареєстровано в реєстрі за №2998, відповідно до умов якого, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 104,2 кв.м, масандра літ. «Амн», погреб літ. «а», ганок літ. «а1», ганок літ. «а2», ганок літ. «а2», ганок літ. «а3», ганок літ. «а4», балкон літ. «а5», балкон літ. «а6», балкон літ. «а7», балкон літ. «а8», зливна яма літ. «Б», погреб літ. «В», що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що належать на праві приватної власності [PERSON] Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч.2 ст.590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею12 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. В матеріалах справи відсутні дані про позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, що передбачено умовами договору іпотеки в якості правової підстави для реєстрації права власності іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 ЗУ «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851 цс15, а саме «можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ необхідно встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки». Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на неї за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Згідно ст. 37 Закону країни «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом з тим порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону країни «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Як вбачається з договору іпотеки №805/15/08.1/11-140 від 08.09.2011 року іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в розрахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку встановленому ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Оскільки вирішення питання передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed