Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач 10.07.2018 р. звернувся до суду із позовною заявою, де вказав, що він з 16.02.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя неповнолітніх дітей на має. Зазначав, що шлюбні відносини не склалися з відповідачем та припинені з 2004 року. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб. Заочним рішення суду від 04.12.2018 позов задоволено. Ухвалою суду від 23.07.2019 року заочне рішення суду від 04.12.2018 року скасовано та у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.12.2029 року витребувано у Державній прикордонній службі України інформацію про перетинання державного кордону України з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2016 року фізичною особою [PERSON] , [INFO] , громадянина України, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Ухвалою суду від 18.02.2020 року закрито підготовче засідання у справі. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник відповідача надала клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, суд не бере дане клопотання до уваги, оскільки воно не містить підпису [PERSON] , а тому визнає неявку представника відповідача у судове засідання не поважною. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справи за відсутності учасників справи. Дослідивши надані суду докази, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1995 року, що підтверджує копія свідоцтва про шлюбу [NUMBER] , виданого 10.11.2000 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану мДонецька Донецької області, актовий запис № 79. Позивач у позовній заяві зазначав, що шлюбні відносини із відповідачем припинено з 2004 року. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, а саме розірвання шлюбу. Проте, просила суд врахувати те, що відповідач у 2004 році разом із повнолітніми дітьми ( [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 1995 року народження ) виїхала до Німеччини та фактичні шлюбні відносини між сторонами не припинялися, відбувався постійний зв`язок, спільні сімейні подорожі, святкування річниць. Крім того, відповідач разом із дочками приїжджала до України в м. Донецьк, де сторони мали спільне нерухоме майно. Останній раз відповідач разом із дочками перетинала кордон у 2008 році. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з`ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені, про що свідчить згода відповідача, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Разом з тим, суд вважає за можливе не визначати час припинення шлюбних відносин між сторонами, оскільки предметом спору є розірвання шлюбу, а підставою для задоволення позову є факт припинення шлюбних відносин. Крім того, згідно із ст. 117 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, та судом не вирішується питання про розподіл спільного майна подружжя для якого визначальним є дата придбання спільного майна під час шлюбу. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved