Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 19.07.2006 року в загальній сумі 13194 грн. 48 коп. та судові витати в розмірі 243 грн. 60 коп.. В свою чергу, відповідач [PERSON], не погоджуючись із вище вказаним позовом, звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору б/н від 19.07.2006 року недійсним та повернення незаконно стягнених відсотків. У судове засідання, належним чином повідомлений представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, подавши клопотання про слухання справи без його участі. У попередніх судових засіданнях, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» узяв участь особисто та зазначив, що позовні вимоги за первісним позовом підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає, подав суду письмові заперечення та пояснив, що позов [PERSON] необґрунтований та поданий з пропущенням строку позовної давності. У судовому засіданні, [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, зустрічну позовну заяву підтримала та зазначила, що кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» вона не укладала, зверталася лише з заявою про отримання банківської картки для отримання заробітної плати та, відповідно, з умовами та правилами укладеного договору не ознайомлена. Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як підтверджено матеріалами справи, 19.07.2006 року [PERSON] звернулася до ВАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») із заявою про отримання кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту в сумі 250 грн. на банківську картку. Банк погодив заяву [PERSON] та 29.07.2006 року видав їй вказану картку зі встановленим кредитним лімітом та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, сторони уклали договір приєднання, умови якого були встановлені установою банку та до якого приєдналася [PERSON]. Відповідно до п. 3.2, 3.3 умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), банк має право самостійно змінювати кредитний ліміт на картці. Згідно п. 6.5 Умов, позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки та сплачувати комісію за умовами, передбаченими договором. Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 9.12 умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо до моменту завершення строку дії жодна із сторін не повідомить іншу про припинення дії договору, то договір автоматично лонгується на такий же термін. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачеві кредитні кошти та неодноразово збільшуючи розмір кредитного ліміту. Однак, [PERSON], скориставшись кредитними коштами, належним чином не виконала взятих на себе зобов'язань, а саме, не в повному обсязі здійснювала погашення заборгованості, що підтверджується відповідним розрахунком. В зв'язку з викладеним, станом на 30.09.2014 року, заборгованість за кредитним договором становить 13194 грн. 48 коп., з яких: 6758 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом, 4231 грн. 83 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1100 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 604 грн. 50 коп. - штраф (відсоткова складова). Таким чином, зваживши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], про визнання недійсним договору б/н від 19.07.2006 року, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», та повернення незаконно стягнених відсотків, суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що договір між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладався, є безпідставними, оскільки договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст.ст. 641, 642 ЦК України. Суд не приймає до уваги доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що вона не була обізнана з умовами договору, оскільки, дана обставина, спростовується записом у самій заяві [PERSON] від 19.07.2006 року «Ознакомившись с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, Тарифами ПриватБанка, прошу открыть счет и предоставить перечисленные ниже услуги». Твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що при здійсненні правочину, вона була введена в оману, також не підтверджені будь-якими доказами. При цьому, суд враховує, що протягом близько 9 років, [PERSON] користувалася кредитними коштами та їй було відомо, що банк здійснює списання коштів із її банківського рахунку по заробітній платі в рахунок часткового погашення боргу, а також, [PERSON] не скористалася можливістю розірвати договір у порядку, визначеному п. 6.4 Умов. Крім цього, суд приймає до уваги і той факт, що з позовом про визнання договору недійсним, [PERSON] звернулася лише після того, як банк звернувся з позовом про стягнення боргу, в зв'язку з чим, суд розцінює дії [PERSON] як намагання уникнути цивільної відповідальності. Факт підробки документів, на який посилається позивач за зустрічним позовом [PERSON], також не підтверджений належними та допустимими доказами. Крім цього, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] пропущено і строк позовної давності для звернення до суду. На підставі вище викладеного, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved