Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Перший заступник прокурора Деснянського району м. Києва звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (далі по тексту КМКЛШМД) до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, посилаючись на те, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2013р. кримінальне провадження №12013110030005912 відносно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито та останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим відповідно до ст.46 КК України, ст.285 КПК України. У зв'язку з перебуванням потерпілої [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 19.04.2013р. по 14.05.2013р. у відділенні травматологія №1, вартість лікування складає 4611 грн. 50 коп., яку просять стягнути з відповідача на користь КМКЛШМД. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву за викладеними в ній обставинами підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що останній сплачував повністю вартість лікування потерпілої в лікарні, і при виписці хворої з лікарні жодних коштів за її лікування не вимагалось. Вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2013 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК україни, у зв'язку з примиренням із потерпілою. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України - закрито (а.с.5-7). Згідно вищевказаної ухвали [PERSON] 19 квітня 2013 року о 17-50 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Міцубісі-ланцер», д.н.з.[NUMBER], розпочинаючи рух заднім ходом біля 24 будинку по вул. Драйзера, в порушення вимог п.п.1.3, 2.3«б» та 10.9 ПДР України, не виконав їх вимоги та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну. Не переконався, що він не створює небезпеки іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка перебувала біля задньої частини автомобіля. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.3 Постанови КМ України №545 від 16.07.2012р. «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», передбачено, що визначення коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної особи чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до довідки виданої КМКЛШМД №894 від 07.06.2013р., [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні травматології №1 в період з 19.04.2013р. по 14.05.2013р. За фактичними витратами на лікування із розрахунку вартості 1 ліжко-дня вартість становить 4611,50 грн. (а.с.8). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в судовому порядку з відповідача [PERSON] необхідно стягнути вартість лікування за фактичними витратами в розмірі 4611 грн. 50 коп. Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved