Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач 08.04.2014 року звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 11822,63 грн. Позов мотивує тим, що 17.02.2011 року з відповідачем був укладений кредитній договір № DOXRF923540004, в наслідок якого відповідач отримав кредит у розмірі 2276,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача на заяві. Відповідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту щомісячним платежем, а також сплачувати проценти за його користування, комісії та інші витрати згідно Умов. Відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого станом на 26.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 11822,63 грн. яка складається з: - 10783,46 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором а також штраф відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф(фіксована частина). - 539,17 грн. (процентна складова). На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 11822,63 грн. за кредитним договором № DOXRF923540004 від 17.02.2011 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлявся своєчасно, належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.02.2011 року між сторонами був укладений кредитній договір № № DOXRF923540004, який складається з Заяви позичальника та Умов надання банківських послуг. Відповідно до Заяви позичальника відповідачу був наданий кредит у сумі 2276,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно Умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування. В заяві зазначено, що при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої встановлено у Умові за кожний день прос рочки. Пунктами Умов надання кредиту передбачений обов'язок відповідача погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. Згідно Заяви позичальника від 17.02.2011 року відповідач ознайомився та згодний із Умовами надання кредиту, які були надані йому у письмовій формі. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно Заяви позичальника вона підписана відповідачем 17.02.2011 року і відповідно до ст. 638, ст. 640 ЦК України договір вважається укладеним з цієї дати. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 526, ст. 629, ст. 1049, ст. 1050, ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув відповідач в порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 статті 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 2 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною 3 даної статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно частини 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконання або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість Позичальника за кредитним договором № DOXRF923540004 від 17.02.2011 р. станом на 26.03.2014р. складає 11822,63 грн. яка складається з: - 10783,46 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором а також штраф відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф(фіксована частина). - 539,17 грн. (процентна складова). У зв'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання за договором виконував не належним чином, суд вважає необхідним задовольнити позов, стягнувши з відповідача вказану вище суму заборгованості по кредитному договору. В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved