Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 29.05.2008 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 215/1, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних, терміном на 36 місяців до 28.05.2011 року. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та відсотків за її користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 09.07.2020 року заборгованість за договором кредиту-поруки №215/1 складає 108 344.61 грн., з яких: 48\~621.04 грн. основна заборгованість по тілу кредиту; 59 723.57 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» заборгованість за договором кредиту-поруки № 215/1 від 29.05.2008 року у розмірі 108\~344.61 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася та в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі з проханням задоволити позов. Зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, додаткових заяв не подавала. Згідно поданої її представником адвокатом Дубровською О.М. заяви, вона просить відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2008 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та [PERSON] , поручителем [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 215/1, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних, терміном на 36 місяців до 28.05.2011 року. Умовами договору кредиту-поруки № 215/1 від 29.05.2008 року передбачено, зокрема, що: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку п. 2.3 договору із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); Судом також встановлено, що відповідно до змісту п. 8.1 договору кредиту-поруки № 215/1 від 29.05.2008 року, сторони узгодили встановлення десятирічного строку позовної давності. З карточки платежів згідно з договором кредиту-поруки вбачається, що позичальник [PERSON] порушила свої зобов`язання за договором і допустила заборгованість, яка станом на планову дату закриття договору 28.05.2011 року становить 108 344.61 грн., з яких: тіло кредиту \~48 621.04 грн., відсотки за користування кредитом 59 723.57 грн. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у Картці платежів по гривневому кредиту, копія якої приєднана до матеріалів справи. Таким чином, у порушення умов договору кредиту-поруки, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він, згідно ст. 1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] як позичальник за договором, належним чином не виконала свої зобов`язання відповідно до умов договору, внаслідок чого допустила заборгованість по сплаті кредиту та відсотках згідно з договором. Заява представника відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає, оскільки договір кредиту-поруки № 215/1 був укладений 29.05.2008 на 36 місяців до 28.05.2011, у п. 8.1 даного договору встановлений подовжений термін позовної давності строком 10 років, тобто граничний термін звернення до суду із таким позовом є 28.05.2021. Одночасно, позивач звернувся до суду з позовною заявою 22.07.2020, тобто в межах строку позовної давності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» про стягнення заборгованості за договором кредиту-поруки № 215/1 від 29.05.2008 до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи (за подання позовної заяви) у розмірі 2102 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved