Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.06.2007 р. відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку боргу за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, в нього станом на 31.08.2016 р. утворилася заборгованість в розмірі 12419,93 грн., з яких: 8072 грн. заборгованість по кредиту; 3180,31 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 562,62 грн. штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. Подав клопотання про розгляд справи без участі свого представника. Будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Представником відповідача подана заява про розгляд справи у її відсутність з урахуванням наданих заперечень, зміст яких зводиться до того, що відповідач проти позову заперечує, зазначаючи про те, що він виплатив банку 53471,25 грн., проценти нараховані банком були завищені, умови кредиту були несправедливими. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали суд встановив наступне. 29.06.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг «Кредитка «Універсальна», шляхом приєднання до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем анкети-заяви, в якій міститься підпис відповідача та зазначено про його ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Памяткою клієнта (а.с.8). Відповідно до укладеного договору та заяви, банком відкрито кредитний рахунок та надано відповідачу кредитну картку, яка із закінченням дії неодноразово перевипускалась (а.с.121). З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися певні операції (а.с.122-131). Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст.1066 ЦК України є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обовязки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до заяви, підписаної позивачем, він ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, памяткою клієнта. За змістом п. 6.5 Умов і Правил надання банківських послуг позивальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором (а.с.12). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.\~\~ \~\~\~\~ Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~ З наданого позивачем розрахунку слідує, що відповідачем умови договору не виконуються та станом на 31.08.2016 р. утворилася заборгованість в розмірі 12419,93 грн., з яких: 8072 грн. заборгованість по кредиту; 3180,31 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 562,62 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-7). З виписки по рахунку слідує, що відповідач лише частково погашав заборгованість, а потім знову користувався кредитними коштами. А тому доводи відповідача про погашення кредиту суд не приймає, оскільки відповідач не у повній мірі погасив кредит, і крім того він не надав будь-якого контррозрахунку, який би поставив під серйозний сумнів розрахунок позивача. Отже, розрахунок щодо основної кредитної заборгованості узгоджується з банківською випискою по рахунку відповідача, а відтак з останнього слід стягнути борг станом на 31.08.2016 р. Суд не приймає й посилань відповідача на несправедливість умов кредитного договору та одностороннє підвищення позивачем відсоткової ставки, оскільки [PERSON] отримав інформацію про умови кредитування та вільно і без примусу погодився на них, про що свідчить підпис у його заяві та фактичне користування кредитними коштами. Відсотки ж нараховувались відповідно до 5 Умов і Правил надання банківських послуг, на які відповідач погодився. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 100 грн. заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобовязань (ч.1 ст.546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобовязання (ст.611 ЦК України). В свою чергу, з аналізу Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що комісію позивач визначає як плату за певні свої послуги. Таким чином, правовідносини, повязані із сплати пені та правовідносини, повязані з сплатою комісії мають різну правову природу. В порушення вказаних норм, позивачем розмір заборгованості із пені та комісії визначено у позовній заяві разом у сумі 100 грн. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені та комісії відповідно до конкретного пункту Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, які визначають їх розмір, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами і Правилами надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. Незважаючи на те, що суд визнав недоведеним розмір пені, яку просив стягнути позивач, ця вимога ним заявлена, тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 90,6 %, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий пропорційно до задоволених вимог в сумі 1248,47 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial