Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач 06 вересня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 16.01.2010 року по 9.10.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач з часу народження дитини не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, тому вона змушена звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні первісний позов не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], відділу РАЦС Дніпровського РУЮ у місті Києві про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини посилаючись на те, що він не є батьком дитини позивача. З 16.01.2010 року по 09.10.2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, але припинили вони спільне проживання ще в березні 2012 року. Лише випадково, він дізнався про вагітність колишньої дружини від знайомого, яка в подальшому з метою отримання статусу одинокої матері просила його надати відмову від батьківства дитини. Пізніше колишня дружина просила прийняти участь в отриманні свідоцтва про народження дитини. Тому, враховуючи суперечливі твердження колишньої дружини щодо його батьківства, просив суд зобов'язати [PERSON] надати у відділ РАЦС необхідні документи для виключення запису про [PERSON] як батька [PERSON] Відповідач за зустрічним позовом відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, надійшли письмові пояснення в яких просив суд розглядати справу у відсутність представника. Третя особа за зустрічним позовом в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний 09 жовтня 2012 року (а.с.3). З свідоцтва про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року народження (а.с.2). В письмових поясненнях, які надішли з відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві зазначено, що у відділі наявний актовий запис про народження [PERSON] за №1806 від 06.07.2013 року, згідно якого відомості про батьків зазначені при державній реєстрації народження відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України з урахуванням ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України (а.с.36). Вимоги ч.2 ст.122 СК України передбачають, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Оскільки, шлюб між сторонами був розірваний 09 жовтня 2012 року, а малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, тому в актовому записі про народження дитини № 1806 від 06 липня 2013 року батьком дитини записано [PERSON]. Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов не визнав та пояснив, що біологічним батьком [PERSON] він не являється, оскільки шлюбні відносини з [PERSON] були припинені ще в березні 2012 року, тобто за сім місяців до розірвання шлюбу. За положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно до ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 даного Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладеного у п. 11 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З метою встановлення кровного споріднення між дитиною та особою, що записана її батьком, за клопотанням позивача за зустрічним позовом судом була призначена судово-генетична експертиза, яка не була проведена, в зв'язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом категорично відмовилась приїжджати на відбір зразків крові та заборонила будь-кому брати кров її дитини (а.с.59). Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З положень ч. 1 ст. 11 ЦПК випливає, що, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 4 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з норм ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та інші. Статтею 1 ЦПК України регламентовано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. З положень ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - КЗПЛ), слідує, що кожен має право на … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, …, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру... Статтею 13 КЗПЛ визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. За таких обставин суд, розглядаючи позовні вимоги позивача за зустрічним позовом, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що доводи позивача за первісним позовом є суперечливими, ухилення [PERSON] від проведення експертизи є фактичним визнанням того факту, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], в зв'язку з чим, суд вважає за необхідне виключити запис про [PERSON] як батька з актового запису №1806 про народження [PERSON], [INFO] року народження, складеного 06 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. Враховуючи, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини, у нього відсутній обов'язок щодо її утримання відповідно до ст. ст. 166, 180 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial