Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (далі Черкаська ТЕЦ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 29.05.2010 між підприємством та відповідачем був укладений договір № 41286 «Про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води», який вважається пролонгованим на наступні роки. Пунктом 9 договору передбачено здійснення оплат щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач своєчасно з квітня 2014 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2018 складає 15927,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни позову становить 2881,31 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни позову становить 598,01 грн. У ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Попередження з вимогою погасити борг, пропозиції укласти договір на його реструктуризацію позитивного результату не дали. Враховуючи вищевикладене, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 15927,04 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2881,31 грн., 3 % річних у розмірі 598,01 грн., а всього 19406,36 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1762 грн. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької С.М. від 18.06.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.01.2019 заяву [PERSON] про відвід судді задоволено. Відведено від розгляду справи № 711/3876/18 головуючого суддю Позарецьку С.М. та передано матеріали справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2019 справа передана на розгляд судді Кондрацькій Н.М. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацької Н.М. від 18.06.2018 прийнято до провадження цивільну справу та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Пояснила, що має малу пенсію, тому виникла заборгованість за надані послуги позивачем. Відповідач не користується гарячою водою, так як у неї зламаний кран, ремонтувати у неї не має коштів, оскільки не має коштів. З заявою до позивача про відключення гарячої води чи про встановлення лічильників вона не зверталася. Відповідач користується тільки рушникосушкою, за що сплачує кошти позивачу, які сама вираховує. Платежі за комунальні послуги вносить щомісячно, останній раз - 06.03.2019. Стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних вважає безпідставними, так як борг за спожиту теплову енергію не є грошовим зобовязанням. Крім того, вважає розрахунки позивача не вірними. Просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [INFO], а тому є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає Черкаська ТЕЦ. 29.05.2010 між підприємством та [PERSON] укладений договір № 41286 «Про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води» за вищевказаною адресою, відповідно до умов якого виконавець зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобовязується не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, здійснювати оплату за надані послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Статтями 14, 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ електрична енергія, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не доведено фактів невиконання позивачем обовязку з надання вищевказаних послуг. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання договору № 41286\~«Про надання\~послуг з\~централізованого опалення\~та підігріву\~води» від\~25.05.2010 недійсним, зміненим, оспореним чи розірваним. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідача по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води станом на 01.02.2018 становить 15927,04 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. За змістом ст. 162 Житлового Кодексу України власник житла зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальній послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та підігріву води, але всупереч вимогам чинного законодавства здійснює їх оплату частково, від оплати в повному обсязі ухиляється, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, з відмовою від отримання послуг до позивача не зверталася, а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість,\~що виникла\~за період\~часу з\~квітня 2014\~року по\~01\~лютого 2018\~року в\~сумі 15927,04грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. За змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. (п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5). Поняття «інфляція» є загальновідомим і означає знецінення національної валюти (зменшення її купівельної спроможності) внаслідок об'єктивних економічних процесів. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 01 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113цс14 про стягнення суми інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2009 року в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди. При розгляді даної справи було зроблено наступний правовий висновок, який є обовязковим для судів загальної юрисдикції. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 509 ЦК України,\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Задоволення\~позову про стягнення боргу за спожиту теплову енергію зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням. Згідно із ч. 2\~ст. 625 ЦК України,\~у разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція висловлена\~Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 2881,31 грн. та 3%\~річних в\~сумі 598,01\~грн. у звязку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг за період з 01.04.2014 року по 01.02.2018 року. Позовна давність в даному випадку судом не може бути застосована, так як відповідно до оборотної відомості особового рахунку від 22.03.2018 відповідач в червні, в жовтні, в листопаді, в грудні 2014 року, в березні, в квітні, в вересні, в жовтні, в листопаді, в грудні 2015 року, в січні, в березні, в квітні, в червні, в серпні, в жовтні 2016 року, в січні, в лютому, в квітні, в березні, в травні, в червні, в липні, в серпні, в жовтні 2017 року здійснювала часткові оплати за спожиту теплову енергію. Так як відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, суд вважає, що строк позовної давності в даному випадку був перерваний. Крім того, враховуючи приписи\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved