Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач 03 грудня 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що відповідач відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (Генеральна угода) б/н від 17 березня 2015 року отримала кредит у розмірі 6432,27 грн. у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку на побутові цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також своїм підписом у Генеральній угоді підтвердила свою згоду з тим, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими з ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «http:/privatbank.ua/rules» складає кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором її заборгованість станом на станом на 10 листопада 2019 року склала 19798,40 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 6089,79 грн., заборгованість по відсотками за користування кредитом - 3965,41 грн., заборгованість за пенею - 9743,20 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання двічі не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с.49, 52), відзив на позовну заяву суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК) . З матеріалів справи встановлено, що 17 березня 2015 року між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.9), відповідно до умов якої позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 6432,29,92 грн. строком на 36 місяців з 17 березня 2015 року по 31 березня 2018 року у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишкової заборгованості за кредитом. Умовами угоди передбачено, що відповідач з 1 по 25 число кожного місяця надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 233,36 гривень (п.2.1); заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення строку повернення кредиту, є простроченою та позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 833,6 грн (п.2.2. Генеральної Угоди). Інші умови договору викладені у кредитному договорі № SAMDN500000038874948 від 09.12.2010 року та Умовах і правилах надання продукту кредитних карт. Отриманна відповідачем кредиту та розмір заборгованості відповідача за Генеральною Угодою за наданим тілом кредиту підтверджується підписаною відповідачем Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05 березня 2010 року (а.с.8), розрахунком заборгованості за договором №б/н від 17 березня 2015 року станом на 10 листопада 2019 року (а.с.7). Оскільки свої договірні зобов`язання за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконує та станом на 10 листопада 2019 року її заборгованість за наданим кредитом складає 6089,79 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 1,5% на місяць, що складає 18% річних, - 3965,41 грн. (а.с.7), суд вважає вимогу про стягнення вказаної суми заборгованості на користь позивача обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1.3.3, 2.2. Генеральної угоди сторони дійшли згоди, що при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості, зазначеної у даній угоді, більш ніж на 31 день, заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник в цьому випадку сплачує банку штраф в розмірі 833,60 грн.. Оскільки позивачем не надано розрахунок штрафу, тому підлягає стягненню з відповідача обумовлений сторонами штраф в розмірі 833,60 грн., зазначений у п 1.3.3 та п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно з п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, відповідач повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Правові наслідки порушення зобов`язання у виді сплати неустойки передбачено і п.3 ч.1 ст.611 ЦК України. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15 Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/як невід`ємну частину кредитного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду, а також те, що вказані документи на момент укладення сторонами Генеральної угоди взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені. А тому суд вважає недоведеними та необгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення пені, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 10 листопада 2019 року у сумі 10888,80 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 6089,79 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 3965,41 грн. та штраф в сумі 833,60 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial