Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 21 406 гривень 62 копійки боргу за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року та 243 гривні 60 копійок понесених судових витрат. В судовому засіданні представник позивача Попович С.М. заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, була повідомлена про час слухання справи відповідно до закону, а тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту договору-заяви без номера від 26 жовтня 2007 року, укладеного між сторонами по справі, встановлено, що позивачем надано відповідачу фінансовий фіксований кредит у сумі 3000 грн. на строк дії картки. Умовами вказаного вище договору передбачено сплату відсотків за користування позичальником кредитними коштами та штраф - у разі порушення відповідачем строків платежів (п.8.6, п.3.12 Умов та правил надання банківських послуг). Кредитний договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленності з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови. Строк дії договору, передбачений п.3.1.1 визначений, на лицевій стороні картки, який пролонгується у разі відсутності письмової відмови від нього клієнта. Однак, відповідно до наданої представником позивача копії судового наказу № 2н-174 від 9 вересня 2008 року, виданого Сарненським районним судом Рівненської області за заявою ЗАТ КБ «Приватбанк» (наіменування змінено, що доводиться копією витягу зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк») - з [PERSON] вказаного числа стягнуто заборгованість по кредитному договору від 26 жовтня 2007 року у сумі 4027 грн. 39 коп. Тобто, вказаним судовим рішенням відповідно до ст.3 ЦПК України поновлено порушені права позивача. Судовий наказ про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором було звернуто до виконання, що доводиться наданими представником позивача копіями постанови державного виконавця відділу ДВС Сарненського РУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30 грудня 2009 року та копією акту державного виконавця про відсутність майна боржника від 4 червня 2009 року. Розрахунок заборгованості по кредиту [PERSON] доводить, що станом на 23 січня 2014 року загальна сума заборгованості за залишком кредиту за договором від 26 жовтня 2007 року, та за відсотками за користування кредитними коштами з боку відповідача (в тому числі і за штрафними санкціями) складає 21 406 гривень 62 копійки (при чому у вказану суму повторно включено і суму по тілу кредиту та відсоткам, які стягнуті судовим наказом від 9 вересня 2008 року). З огляду на наявне судове рішення, яким станом на закінчення строку дії карки відповідача в повному обсязі стягнуто борг за кредитним договором, умови самого договору, укладеного сторонами по справі, пунктом 3.17 якого передбачена можливість банку розірвання цього договору у разі наявності у клієнта простроченої заборгованості по кредиту, суд вважає, що в даному випадку мало місце свідоме недотримання позивачем вимог ст.509 ЦК України щодо засад добросовісності, розумності та справедливості у зобов'язанні. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу, вказаної у позові, є безпідставною і не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат, оплата яких доводиться копією платіжного доручення від 28 січня 2014 року. З огляду на наведене, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed