Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору № 167757/153 укладеного 03.10.2007 р. В судове засідання представник позивача не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи. Представник Відповідача просила відмовити в задоволенні позову надавши відповідні заперечення. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 167757/153 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 167757/153 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 28000 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік. У забезпечення кредитного договору між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Крім того, було укладено договори поруки між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] № 153-ДП2 від 03.10.2007 року, [PERSON] № 153-ДП3 від 03.10.2007 року, [PERSON] № 153-ДП1 від 03.10.2007 року. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, станом на 19.11.2015 р. заборгованість відповідачів по кредиту становить 610838, 87 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими. У звязку з вище викладеним вимоги про стягнення в солідарному порядку з відповідачів суми боргу за кредитним договором підлягає повному задоволенню. Стаття 7 ЗУ «Про іпотеку» визначає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі\~\~або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї\~\~вимоги,\~\~включаючи\~\~сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.\~\~ Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного\~\~договору\~\~або\~\~договору,\~\~що\~\~обумовлює\~\~основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи\~\~шляхом\~\~надання критеріїв,\~\~які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.\~\~Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням\~\~вимоги\~\~за\~\~основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного\~\~виконання\~\~боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Однак, звернення стягнення на предмет іпотеки є одним із видом забезпечення договору та видом права на захист інтересів кредитора. У звязку з задоволенням вимог позивача про стягнення заборгованості звернення стягнення на майно є можливим лише за умови не виконання рішення суду про стягнення заборгованості по кредитному договору. Крім того, одночасно звернення стягнення на майно шляхом його продажу по ринковій вартості не надає підстави стягнення суми боргу саме у тому розмірі який вказано в позовних вимогах, оскільки точна сума виручена від продажу майна суду наперед не може бути відома. У звязку з вище викладеним вимоги про звернення стягнення на майно та виселення відповідачів, визнання такими, що втратили право користування квартирою та зобовязання передачі правовстановлюючих документів не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial