Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 47 900,00 доларів США, строком до 22.04.2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. Наданий кредит забезпечений порукою [PERSON]. Оскільки в порушення умов кредитного договору, відповідачі у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатили, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], його представник та відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 47 900,00 доларів США, строком до 22.04.2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір поруки, відповідно якого вона зобовязалась відповідати по кредитному договору як солідарний боржники з [PERSON]. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦПК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитодавця на дострокове повернення кредиту та порядок здійснення цього права, визначені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання позичальником або поручителем письмових звернень ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогою про дострокове повернення кредиту та прострочених відсотків, відповідно до ст. 1050 ЦК України в порядку встановленому п. 6 Додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року. Крім того, згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року, (а.с. 70-74) останньою датою погашення платежів строковою заборгованістю за кредитом є 10.09.2012 року, останньою датою погашення платежів простроченою заборгованістю за кредитом є 15.09.2015 року. З наданих відповідачами копій квитанцій про здійснення касових операцій вбачається, що погашення платежів за кредитним договором № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року відбувалось після 15.09.2015 року, таким чином, дослідити рух сплачених коштів, порівняти з сумами, зазначеними у квитанціях, які є у матеріалах справи, перевірити та підтвердити наявність заборгованості саме в тій сумі, в якій вказує позивач, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, зробити неможливо. Крім того, згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року, (а.с. 70-74) за період з 20.10.2008 року по 18.05.2010 року розрахунок заборгованості проводиться виходячи з відсоткової ставки 14,0 відсотків річних, в той час як за умовами кредитного договору № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року, які діяли на той період часу, відсоткова ставка складала 13,5 відсотків річних. Відповідно ст. ст. 58, 59 ЦПК України, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року, не є належним та допустимим доказом, з чого суд робить висновок, що позивач не довів свого позову, що є його обовязком відповідно до засад змагальності. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту № 2007/13-2.06/581 від 05.09.2007 року у сумі визначеній позивачем та без відомостей про отримання позичальником або поручителем письмових звернень позивача про дострокове повернення кредиту, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed