Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

ПАТ «Старокиївський Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №02/980/К/187, укладеним 02.12.2008р. між Акціонерним Банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», і [PERSON], яка станом на 14.10.2014р. становить в загальній сумі 3 189 751 грн. 67 коп., що складається із: заборгованості по кредиту (за основним боргом) в сумі 1 457 075,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 418 752,24 грн., пені за прострочення сплати основного боргу по кредиту (відповідно пункту 4.3. кредитного договору) в сумі 155 248,39 грн., пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом (відповідно до пункту 4.2., 4.3. кредитного договору) в сумі 20 190,35 грн., штрафу за прострочення сплати основного боргу по кредиту в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 72 853,77 грн., штрафу за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 65 631,54 грн. Ухвалою суду від 08.12.2014р. з даною справою була об*єднана в одне провадження цивільна справа №2/759/6307/14 за позовом ПАТ «Старокиївський Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №02/980/К/006, укладеним 02.02.2009р. між Акціонерним Банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», і [PERSON], яка станом на 14.10.2014р. становить в загальній сумі 6 261 070 грн. 10 коп., що складається із: заборгованості по кредиту (за основним боргом) в сумі 3 143 459,07 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 2 448 625,28 грн., пені за прострочення сплати основного боргу по кредиту (відповідно до пункту 4.3. кредитного договору) в сумі 359 473,92 грн., пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом (відповідно до пунктів 4.2., 4.3. кредитного договору) в сумі 34 799,35 грн., штрафу за прострочення сплати основного боргу по кредиту в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 157 172,95 грн., штрафу за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 117 539,53 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] згідно кредитного договору №02/980/К/187, укладеного 02.12.2008р. між Акціонерним Банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», і ним, отримав кредит в сумі 1 457 075 грн. 38 коп. зі сплатою 20% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01.12.2009р., а також [PERSON] згідно кредитного договору №02/980/К/006, укладеного 02.02.2009р. між Акціонерним Банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», і ним, отримав кредит в сумі 3 143 459 грн. 07 коп. зі сплатою 16% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01.02.2010р. Однак відповідач свої кредитні договірні зобов*язання не виконує, кредит і відсотки за його користування не сплачує, у зв*язку із чим виникла заборгованість у вказаній вище сумі, яку позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 1049, 1054 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах та на не виконання відповідачем умов кредитних договорів. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що відповідач кредитні договори і додаткові угоди до них не підписував, грошові кошти у борг не брав, а тому не має обов*язку їх повертати. Крім цього, представник відповідача просив застосувати наслідки пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, а також вказав про те, що відповідач не робив жодної із проплат за кредитними договорами, тобто, не вчиняв дій, які б могли свідчити про визнання ним кредитних договорів. Розглянувши справу в межах позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволені позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, [PERSON] згідно кредитного договору №02/980/К/187, укладеного 02.12.2008р. між Акціонерним Банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», і відповідачем, отримав кредит в сумі 1 457 075 грн. 38 коп. зі сплатою 20% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01.12.2009р. (а.с. 4-6 Том №1 - копія кредитного договору, а.с. 7 Том №1 - додаткова угода до кредитного договору від 01.04.2013р.) Крім цього, [PERSON] згідно кредитного договору №02/980/К/006, укладеного 02.02.2009р. між Акціонерним Банком «Старокиївський Банк», правонаступником якого є ПАТ «Старокиївський Банк», і відповідачем, отримав кредит в сумі 3 143 459 грн. 07 коп. зі сплатою 16% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01.02.2010р. (а.с. 4-6 Том №2 - копія кредитного договору, а.с. 7 Том №2 - копія додаткової угоди). Як вказував представник позивача, [PERSON] свої кредитні зобов*язання не виконував, у зв*язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором №02/980/К/187 станом на 14.10.2014р. в загальній сумі 3 189 751 грн. 67 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту (за основним боргом) в сумі 1 457 075,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 418 752,24 грн., пені за прострочення сплати основного боргу по кредиту (відповідно пункту 4.3. кредитного договору) в сумі 155 248,39 грн., пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом (відповідно до пункту 4.2., 4.3. кредитного договору) в сумі 20 190,35 грн., штрафу за прострочення сплати основного боргу по кредиту в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 72 853,77 грн., штрафу за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 65 631,54 грн. (а.с. 8 Том №1 - розрахунок заборгованості). За кредитним договором №02/980/К/006 відповідач має заборгованість станом на 14.10.2014р. в загальній сумі 6 261 070 грн. 10 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту (за основним боргом) в сумі 3 143 459,07 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 2 448 625,28 грн., пені за прострочення сплати основного боргу по кредиту (відповідно до пункту 4.3. кредитного договору) в сумі 359 473,92 грн., пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом (відповідно до пунктів 4.2., 4.3. кредитного договору) в сумі 34 799,35 грн., штрафу за прострочення сплати основного боргу по кредиту в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 157 172,95 грн., штрафу за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5% від суми простроченого платежу (відповідно до пункту 4.4. кредитного договору) в сумі 117 539,53 грн. (а.с. 8 Том №2 - розрахунок заборгованості). Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1011/1012/15-33 від 23.02.2015р. встановлено: 1. Підписи від імені [PERSON], розміщені у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» на останній сторінці кредитного договору №02/980/К/187 від 02.12.2008р., укладеного від імені Акціонерного Банку «Старокиївський Банк» та [PERSON], у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» додаткових угод №1 від 01.12.2009р., №2 від 30.11.2010р.ю, №6 від 01.04.2013р. до цього договору, у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» на останній сторінці кредитного договору №02/980/К/006 від 22.02.2009рж., укладеного від імені Акціонерного Банку «Старокиївський Банк» та [PERSON], у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» додаткових угод №1 від 01.02.2010р., №2 від 30.04.2010р., №3 від 29.04.2011р., №4 від 04.05.2011р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. 2. Підписи від імені [PERSON], розміщені у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» на останній сторінці кредитного договору №02/980/К/187 від 02.12.2008р., укладеного від імені Акціонерного Банку «Старокиївський Банк» та [PERSON], у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» додаткових угод №1 від 01.12.2009р., №2 від 30.11.2010р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору, у графах «Позичальник» на першій, другій, третій та четвертій сторінках та у графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» на останній сторінці кредитного договору №02/980/К/006 від 22.02.2009рж., укладеного від імені Акціонерного Банку «Старокиївський Банк» та [PERSON], у графі «ПОЗИЧАЛЬНК» додаткових угод №1 від 01.02.2010р., №2 від 30.04.2010р., №3 від 29.04.2011р.ю, №4 від 04.05.2011р., №6 від 01.04.2013р. до цього договору виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 54-58 Том №1 - висновок експертів). В судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] показала суду про те, що працювала в АБ «Старокиївський Банк» з 2003р. по листопад 2014р., на даний час банк ліквідується, а вона перебуває на обліку по безробіттю. На час 2008р.-2009р. вона займала посаду заступника начальника правління і очолювала відділ активно-пасивних операцій з юридичними особами, на що мала доручення. Вона, свідок, могла підписати кредитний договір із фізичною особою, якщо відповідальна за це особа з департаменту з роботи з фізичними особами була відсутня з якихось поважних причин, а взагалі вона займається питаннями ліквідності банків. Їй принесли пакет підготовлених документів, які вона підписала від банку. Для надання кредиту фізичній особі обов*язково повинен бути протокол кредитного комітету. Пам*ятає про те, що підписала від імені банку кредитний договір з [PERSON], однак інших документів не підписувала. З огляду на кредитні договори, то на них підпис її, свідка. При підписанні документів, з клієнтами вона не зустрічається, а їй приносять лише пакет документів, крім цього, в даному випадку це був інший департамент. Особисто позичальник, людина документів їй не приносить. Документи вона детально не перевіряла, а лише переглянута, оскільки вже були усі погодження. Фізичну особу вона не бачила, а могла бачити лише фотографію в паспорті, вона виконує суто технічну роботу. Надані їй документи вона підписала. Згода банку на надання фізичній особі кредиту дається не в її присутності. Їй принесли документи вже з підписом [PERSON] і вона поставила свій підпис від імені банку. Свідок [PERSON] показала суду про те, що з літа 2008р. по липень 2014р. працювала в АБ «Старокиївський Банк» на різних посадах. На прикінці роботи в банку до її посадових обов*язків входила робота з фізичними особами і їй видали довіреність на підписання документів від банку. До кредитного комітету вона не входила. Прізвище «[PERSON]» пам*ятає, можливо готувала документи. На додатковій угоді №6 до договору 006 підпис її. Анкета позичальника в її роботі була, можливо, заповнювала її зі слів клієнта, а [PERSON] начеб-то перевіряла анкету. Таке могло бути, коли особа не повернула один кредит, а їй видали інший, про це рішення приймає кредитний комітет. Аналізуючи такі показання свідків - працівників банку, можливо зробити висновок про те, що жоден з них, приймаючи участь у оформленні кредитного договору та пакету супровідних документів до нього, особисто [PERSON] не бачили і не пам*ятають, а працювали лише з документами, що в своїй суті не підтверджує обґрунтування позовних вимог про те, що спірні договори та додаткові угоди до них підписані особисто відповідачем. Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Так, згідно частини 2 ст.509 ЦК України, зобов*язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. При цьому стаття 11 ЦК України в частині 2 передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов*язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завданням майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. В даному випадку спірні правовідносини є договірними. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України законодавчо закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості… У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов*язковим для виконання сторонами. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України, зокрема, в частині 3 вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Юридичним підтвердженням такого волевиявлення при укладенні цивільно-правового договору є підписи його сторін або їх представників. В даному спірному випадку достовірно вставлено, що підписи від імені [PERSON] на кредитних договорах, що є предметом даного спору та додаткових угодах до них вчинені не [PERSON], а іншою особою, що свідчить про відсутність у відповідача його вільного волевиявлення на укладення кредитних правочинів і відсутність вимоги, додержання якої відповідно до частини 2 ст.203 ЦК України є необхідною для чинності правочину, тобто, суду не надано доказів про те, що відповідач взяв на себе договірний обов*язок щодо повернення кредитних коштів. Частина 1 ст.215 ЦК України передбачає про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно правил частини 1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов*язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. В пункті 5) частини 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів в суді є примусове виконання обов*язку в натурі. Хоча відповідачем позовних вимог про визнання кредитних договорів з додатковими угодами до них недійсними не заявлялось, однак позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України про те, що у відповідача [PERSON] виникли перед ПАТ «Старокиївський банк» договірні кредитні зобов*язання, що виключає для позивача право просити суд зобов*язати відповідача виконати такі зобов*язання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та їх взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про те, що спірні кредитні договори і додаткові угоди до них укладені з порушенням частини 3 ст.203 ЦК України, належних і достовірних доказів про їх підписання [PERSON] суду не надано, а тому ці правочини не можуть покладати на відповідача будь-які цивільно-правові обов*язки, в тому числі й повернення кредитних коштів, у зв*язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні в його суті. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в позові по суті, судом не вирішується питання щодо застосування наслідків пропуску позивачем трирічного строку позовної давності згідно правил частини 5 ст.267 ЦК України.

Outcome: dismissed