Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач 04.12.2019 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідач відповідно до укладеного договору б/н від 01.12.2010 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, встановлені договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються та станом на 03.09.2019 має заборгованість в розмірі 354307,13 грн, яка складається з: 3680,64 грн - заборгованість за кредитом, 344326,49 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. З посиланням на ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.12.2010 у розмірі 127128,34 грн, яка складається з: 3680,64 грн - заборгованість за кредитом, 123447,70 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.12.2010 по 01.07.2018. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 01.12.2010 [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку. Відповідачу було оформлено кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. За умовами та правилами надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором сума основного боргу по кредиту станом на 03.09.2019 складає 354307,13 грн, а саме: 3680,64 грн - заборгованість за кредитом, 344326,49 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Позивач у позові просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.12.2010 у розмірі 127128,34 грн, яка складається з: 3680,64 грн - заборгованість за кредитом, 123447,70 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.12.2010 по 01.07.2018. При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від позичальника повернення частини кредиту, що залишилась та сплати належних йому процентів, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved