Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач 05.05.2016 р. звернувся до суду з позовом до Селидівської територіальної громади про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого ДКХ «Селидіввугілля» від 18.10.1999 року №14984, квартира №36 за адресою: м.Селидове, вул.Нагорна, буд. №13 числиться за [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак правовстановлюючий документ на квартиру втрачено. Просить суд визнати право власності за на квартиру №36 за адресою: м.Селидове, вул.Нагорна, буд. №13, та визнати втрачене свідоцтво про право на власність на житло, виданого ДКХ «Селидіввугілля» від 18.10.1999 року №14984 недійсним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник відповідача Селидівсьької міської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно довідки №256, виданої 20.08.2015 року Селидівською БТІ, вбачається, що згідно реєстраційних даних станом на 01.01.2013 року квартира №36 за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..Нагорна, б. 13, рахується за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого ГКХ «Селидіввугілля» від 18.10.1999 року №14984. З копії технічного паспорту, виданого Селидівським БТІ вбачається, що власниками квартири №36, що розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..Нагорна, б. 13, зазначено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10.02.2016 року, яке набрало законної сили 23.02.2016 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] визнано безвісно відсутніми. Початком безвісної відсутності осіб зазначено вважати з 01.01.2001 року. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що у звязку із втратою правовстановлюючого документа на квартиру, він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку із втратою правовстановлюючого документа на квартиру позивачем було надано оголошення у газеті «Наша зоря» №36 від 10.09 2015 року, та із наданих позивачу відповідей вбачається, що відновити втрачений правовстановлюючий документ неможливо, оскільки ДП «Служба приватизації житла ДКХ «Селидіввугілля», яке входило до складу ДХК «Селидіввугілля» наказом №97 від 20.06.2001 року ліквідовано. Таким чином, суд дійшов висновку, що відновити втрачений правовстановлюючий документ на квартиру №36, що розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..Нагорна, б. 13, позивач не має можливості та відновити свої порушені права поза судового порядку. Згідно статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що квартира №36, що розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..Нагорна, б. 13, належить на праві власності [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 15.06.2016 року, відомості щодо нерухомого майна квартири №36, що розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..Нагорна, б. 13 відсутні. Статтею 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності. Зокрема право власності припиняється у разі смерті власника. Визнання осіб безвісно відсутніми не є підставою для припинення права власності на спірне майно. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на квартиру №36, що розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..Нагорна, б. 13, задоволенню не підлягають, оскільки звертаючись із даним позовом позивач фактично бажає припинити право власності [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на вказане майно. Що стосується позовних вимоги позивача в частині визнання втраченого свідоцтво про право на власність на житло, виданого ДКХ «Селидіввугілля» від 18.10.1999 року №14984 недійсним, суд зазначає наступне. Позивач звертаючись до суду із даною вимогою не надав суду належних та допустимих доказів того, що свідоцтво про право на власність на житло, видане ДКХ «Селидіввугілля» від 18.10.1999 року №14984 є недійсним. Втрата правовстановлюючого документа не є підставою для визнання його не дійсним, тому суд вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв,язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed