Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування зазначає, що 20.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11079707000. Відповідно до умов вказаного договору, позивач надав відповідачу 1 кредит в іноземній валюті у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 113 670 доларів США. 10 листопада 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки погашення кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. 04 лютого 2009 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануітетний платіж в розмірі 1 203,55 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 04-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту, не пізніше 20 листопада 2021 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки від 20 листопада 2006 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу приміщення нотаріальної контори, посвідченого Ганночкою О.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 07.11.2001 р., і зареєстрованого в БТІ в книзі ОН-1 за номер запису № 153, та за реєстраційним номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 16504003. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснює платежів для погашення кредиту з жовтня 2014 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11079707000 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 38 580,99 гри. Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 листопада 2006 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], що посвідчений Ганночко. О.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 20144, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу приміщення нотаріальної контори, посвідченого Ганночкою О.В., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 07.11.2001 р., і зареєстрованого в БТІ в книзі ОН-1 за номер запису № 153, та за реєстраційним номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 16504003. Встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. З вартості реалізації предметів іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (на рахунок № [NUMBER] , МФО: 351005, код ЄДРПОУ- 09807750) за Договором про надання споживчого кредиту № 11079707000 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 38 580,99 грн. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 01 лютого 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] суму боргу з повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 38 580,99 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON] та знаходиться за вищезазначеною адресою, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», із початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства. Вирішено питання розподілу судових витрат. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 грудня 2016 року заяву ПАТ «УкрСиббанк» про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником задоволено. Замінено боржника - [PERSON] на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алвіга» (далі - ТОВ «Алвіга») у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2016 року. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в зазначеній частині. В іншій частині заочне рішення залишено без змін. Ухвалу суду першої інстанції від 01 грудня 2016 року про заміну сторони виконавчого провадження скасовано та відмовлено у задоволенні зазначеної заяви. Вирішено питання розподілу судових витрат. Постановою Верховного суду від 10.10.2018 року заочне рішення Автозаводського районного суду м Кременчука від 01 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року залишено без змін. 20 травня 2019 року [PERSON] надано пояснення. Зазначає, що є власником приміщення нотаріальної контори по [ADDRESS] . Нерухоме майно придбав 27.08.2018 року з електронних торгів, організатором якого було Державне підприємство «Сетам» в результаті виконання виконавчого провадження №56774788 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1617 від 11.07.2018 року, виданого приватним нотаріусом Ганночкою О.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає позовну вимогу банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки незаконною та такою, що порушує його права і свободи як власника майна. Спірне приміщення нотаріальної контори не є предметом іпотеки, оскільки придбано з електронних торгів. Звертає увагу, про відсутність у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку, що свідчить про відсутність спору. Просить відмовити у позові. Третя особа - приватний виконавець Скрипник В.Л. подав письмові пояснення. Пояснив, що після отримання заяви банку про припинення реєстрації предмета іпотеки : приміщення нотаріальної контори у будинку [ADDRESS] сформовано інформаційну довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно та з`ясовано станом на 22.08.2018 року відомості про державну реєстрацію іпотек та іпотечного договору відсутні. На момент передачі виконавцем на реалізацію майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані записи про реєстрацію іпотеки квартири від 21.11.2015 року іпотекодержатель [PERSON] . У зв`язку з відсутністю записів виконавець не мав можливості перевірити чинність наданого банком іпотечного договору. Вважав, що [PERSON] є добросовісним набувачем і майно може бути витребувати у нього. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсиббанк»- Юрченко В.В. позов підтримує, просить задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились. Треті особи - [PERSON] , приватний виконавець Скрипник В.Л., представник ТОВ «Алвіга», [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих документів сторонами. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 113 670,00 доларів США, строком до 19 листопада 2017 року. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно із умовами кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця. У подальшому до договору вносилися зміни щодо строків щомісячного погашення, схеми погашення кредиту та кінцевого терміну повернення кредиту. 10 листопада 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки погашення кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. 04 лютого 2009 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж у розмірі 1 203,55 доларів США. День сплати ануїтетного платежу - 04-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 20 листопада 2021 року. На забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 20 листопада 2006 року між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу приміщення нотаріальної контори, посвідченого 07 листопада 2001 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. і зареєстрованого в БТІ в книзі ОН-1 за номер запису № 153, та за реєстраційним номером в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 16504003. Внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов`язань та припинення здійснення щомісячних платежів з жовтня 2014 року, станом на 11 серпня 2015 року за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 74 244,76 доларів США. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 серпня 2015 року нарахована в розмірі 38 580,99 грн. З метою врегулювання погашення заборгованості банком 05 червня 2015 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, які відповідачами не виконані. Заочне рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 01 лютого 2016 року в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу з повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 38 580,99 грн. набрало законної сили. Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 21 листопада 2015 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В., продав ТОВ «Алвіга» приміщення нотаріальної контори загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,, яке було предметом іпотеки за договором від 20 листопада 2006 року. Цього ж дня, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. зареєстрований договір іпотеки, укладений між ТОВ «Алвіга» та [PERSON] , предметом якого є нежитлове приміщення нотаріальної контори загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 26.01.2018 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. право власності на спірну нерухомість зареєстровано за [PERSON] . На наступний день, 27.01.2018 року, відповідно до договору купівлі продажу. Посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. право власності на спірну нерухомість зареєстровано за [PERSON] 11.09.2018 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. право власності на спірну нерухомість зареєстровано за [PERSON] . Приміщення нотаріальної контори придбано ним з публічних торгів, проведених у виконавчому провадженні, відкритому приватним виконавцем Скрипником В.Л. на виконання виконавчого напису нотаріуса, посвідчений 11.07.2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. на користь [PERSON] . Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо). Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателяє недійсним. Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року при розгляді справи № 6-308цс16. Таким чином, беручи до уваги, що договір купівлі-продажу був укладений іпотекодавцем [PERSON] без попереднього погодження із іпотекодержателем ПАТ «Укрсиббанк», то вказаний договір, як і подальші правочини, що були вчинені на його підставі є нікчемними і не потребують визнання даного факту у судовому порядку, оскільки їх недійсність прямо встановлена законом, а саме ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року, яка набрала законної сили, визнано незаконним та скасовано запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори за адресою: [ADDRESS] , встановленої на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 1.4. Договору іпотеки від 20.11.2006 року сторони узгодили, що у випадку невиконання позичальником положень кредитного договору іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі. Відповідно до п. 5.1. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором та в інших випадках передбачених цим договором, в тому числі, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Як вбачається з матеріалів справи боржник за основним зобов`язанням [PERSON] допустила прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку стягнуто заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 лютого 2016 року. Судове рішення про стягнення із боржника заборгованості не виконане, а тому позовні вимоги іпотекодержателя про відшкодування заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджуються з положеннями законодавства і умовами договору та підлягають задоволенню, на підставі вимог передбачених ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплено в статті 590ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно визначено Законом України «Про іпотеку», згідно із частиною третьою статті 33 якого, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 39 Закону України«Про іпотеку»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статті 39 Закону України«Про іпотеку» суд у своєму рішенні може встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Стаття 41Закону України«Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону. Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Крім того, слід зазначити, що наслідки переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи врегульовано статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України. За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що оскільки вимоги позивача про виконання кредитних зобов`язань в добровільному порядку відповідачами не виконані, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому у відповідності до ст. ст. 15, 16ЦК України право банку підлягає судовому захисту. Судові витрати розподіляється згідно ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved