Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач 03.08.2015 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 05.06.2014 р. помер [PERSON] Після його смерті залишився спадок у вигляді двокімнатної квартири за № 46 в будинку № 7 по вул.Центральній в м.Запоріжжя, набутої спадкодавцем згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20.05.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за № 3274, та автомобіль «ВАЗ 21074» 2002 р.в., держномер 50424 НЕ. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є батьки [PERSON] та [PERSON] Вважає, що до кола спадкоємців може бути включена також і вона, оскільки перебувала в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем більш, ніж 20 років, вела з ним спільне господарство, їх відносини були фактично шлюбними, мешкали разом, вели спільний бюджет та спадкодавець вважав її за життя дружиною, відповідно ставився і виконував всі обов»язки, які притаманні подружжю. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2015 р. був задоволений її позов щодо встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, що, на її думку, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання її спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на 1/3 частку спадкового майна у вигляді квартири [ADDRESS] та автомобіля «ВАЗ 21074» 2002 р.в., держ.номер 50424 НЕ. Відповідачі не визнають її право на спадок, як фактичної дружини спадкодавця, позивач звернулась до суду з даним позовом, за яким, посилаючись на ст.ст.1261, 1268 ЦК України, просить визнати [PERSON] спадкоємицею першої черги після померлого 05.06.2014 р. [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/3 частку спадкового майна, що складається з квартири [ADDRESS] та автомобіля «ВАЗ 21074» 2002 р.в., держ.номер 50424 НЕ. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідачів заперечував проти задоволення позову, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах діючого цивільного законодавства. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідачів, приймаючи до уваги позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 червня 2014 р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3274 (а.с.8,9), та автомобіля «ВАЗ 21074», 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], про що надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.28). За життя [PERSON] заповіту не залишив, тому спадкоємцями першої черги за законом згідно до ст..1261 ЦК України є батьки померлого [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами (а.с.49-81). Згідно до ч.1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності дост. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя області від 10.02.2015 року, встановлено факт проживання однією сім»єю позивача [PERSON] з померлим [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 05 червня 2014 року (а.с.4-5, 6-7). Дане рішення суду не може бути взяте до уваги в підтвердження права на спадкування за законом зі спадкоємцем першої черги, оскільки воно свідчить лише про факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, та надає позивачу право на спадкування за законом, як спадкоємцю четвертої черги. Положеннями ст. 3 СК України визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу. Згідно ст. 21 даного Кодексу шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. З наведених підстав та наданих позивачем в розпорядження суду доказів в їх сукупності та взаємозв'язку, що беззаперечно підтверджують лише факт спільного тимчасового проживання з померлим, а не про наявність зареєстрованих сімейних відносин з розподілом взаємних прав та обов'язків, суд приходить до переконання про те, що визнання [PERSON] спадкоємицею першої черги після померлого [PERSON] є таким, що не ґрунтується на нормах діючого ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу, як і не здобуто їх судом в ході судового розгляду в підтвердження того, що позивач тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу померлому [PERSON] при наявності в останнього тривалої хвороби чи каліцтва, що призвело до безпорадного стану. А відтак, з огляду на положення ст. ст. 1217,1258, 1259 ЦК України, в задоволенні позовних вимог щодо визнання позивача спадкоємицею першої черги слід відмовити, як і в задоволенні вимог про визнання права власності на спадкове майно, як на похідні від першої позовної вимоги. У порядку ст.88 ЦПК України, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed