Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «Уніеврсал Банк» звернулось до Рівненського міського суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по нарахованим відсоткам та підвищеним відсоткам за Додатковою Угодою № BL6662/BL6662-К до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL6662 від 10.07.2008 р. за період з 08.09.2009 року по 18.02.2015 року в сумі - 73 863, 12 доларів США 12 центів, що за курсом НБУ станом на 18 лютого 2015 року становить 1 946 936,75 грн.; суму боргу у виглідя курсової різниці за Додатковою угодою № BL6662/BL662-К до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 6662 від 10.07.2008 року у розмірі 1 709 988,74 грн. та 3 654 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача Федорчук О.В. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. У зв'язку з неявкою відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють його явку до суду не надіслав. Суд, зі згоди представника позивача, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року, між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 6662. На підтвердження своїх зобов'язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL 6662 між Банком та [PERSON] 10.07.2008 року було укладено Додаткову угоду № ВL6662/ВL6662-К, відповідно до п. 1 якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 85 000 доларів США, а Позичальник прийняв та зобов'язався належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за користування Кредитною лінією в порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги виконуються в межах цього Договору. Згідно п. 1.2.1. Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL6662 Позичальник зобов'язався виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі використаної суми коштів за цим Договором не пізніше «01» липня 2028 року. За користування кредитними коштами, відповідно до п. 3.1. Додаткової угоди № ВL6662/ВL6662-К у межах встановленого строку кредитування встановлена процентна ставка в розмірі 15,25 % річних. Згідно з п. 3.2. Додаткової угоди № ВL6662/ВL6662-К за користування кредитними коштами понад строк кредитування, встановлений Генеральним договором/Індивідуальною угодою процентна ставка встановлюється в розмірі 30,50 % річних. 18 лютого 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі № 2-2083/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю, з останнього стягнуто на користь позивача 744 476,89 грн. заборгованості за згаданими генеральним договором про надання кредитних послуг та додатковою угодою, зокрема як тіло кредиту, нараховані відсотки та підвищені відсотки включно до 08.09.2009 року. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відтак факт укладання між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 6662 від 10.07.2008 р., Додаткової угоди № ВL6662/ВL6662-К від 10.07.2008 р. та факт порушення кредитних умов, що потягло за собою набуття ПАТ «Універсал Банк» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків підтверджується зазначеним рішенням Рівненського міського суду від 18 лютого 2010 року, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається зі змісту ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 1046 та 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідач своїх кредитних зобов'язань як в добровільному порядку в тому числі і за рішенням суду не виконав, у зв'язку з чим за ним існує заборгованість за Додатковою угодою № ВL6662/ВL6662-К до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 6662 від 10.07.2008 р. по нарахованим відсоткам та підвищеним відсоткам за період з 08.09.2009 року по 18.02.2015 року у розмірі 73 863,12 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 18 лютого 2015 року (курс 26,358713 грн. за 1 долар США) сумі 1 946 936, 75 грн. За таких обставин, враховуючи, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення, і наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, суд визнає правомірними вимоги позивача про стягнення зазначеної заборгованості. Оскільки розрахунок заборгованості нарахованих відсотків та підвищених відсотків за період з 08.09.2009 року по 18.02.2015 року включно проведений позивачем відповідно до умов зазначеної Додаткової угоди, він відповідає фактичним обставинам справи і не спростований відповідачем, він приймається судом до уваги. Зважаючи на той факт, що Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 6662 від 10.07.2008 р. було укладено у іноземній валюті (долар США) та те, що курс долара США до гривні у порівнянні з днем подачі позовної заяви про стягнення заборгованості значно зріс і становить 26,358713 грн. за 1 долар США сума боргу стягнута з відповідача за згаданим рішенням Рівненського міського суду 18 лютого 2010 року в розмірі 93 117,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.09.2009 року (7,995 грн. за 1 долар США) становило 744 476, 89 грн. а станом на 18 лютого 2015 року за офіційним курсом НБУ (26,358713 грн. за 1 долар США) складає 2 454 465,63 грн., позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у вигляді курсової різниці у розмірі 1 709 988,74 грн. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України, як і ч.1 ст. 60 цього ж Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За статтею 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, жодним законодавчим актом, нормами матеріального права та умовами договірних зобов'язань що існують між сторонами не передбачено стягнення заборгованості курсової різниці в разі збільшення або зменшення курсу іноземної валюти до національної грошової одиниці. Посилання позивача на зміну офіційного курсу гривні щодо долара США, не може бути прийнято судом як правомірність заявлених вимог, оскільки як позивач так і відповідач, укладаючи договір про надання кредитних послуг в іноземній валюті (доларах США), здійснюючи свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України), брав на себе певні ризики щодо коливання курсу. За наведених обставин, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості курсової різниці. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3 654 грн., що стверджується відповідно платіжним дорученням.

Outcome: approved