Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося з позовом до відповідачів про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 25 травня 2005 року кредитного договору № 014/940/74/13447, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 530 250 грн. зі строком повернення до 25 травня 2015 року зі сплатою 18 % річних та щомісячним платежами в розмірі 4 419 грн. Відповідно до умов договору позивач надав кредит [PERSON], однак позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 17 жовтня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 1 557 239,69 грн., та складається з заборгованості по кредиту - 443 698 грн., заборгованості по сплаті відсотків - 175 034,36 грн.; пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків - 938 507,33 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство «Зернопродукт» (далі ТОВ ВТП «Зернопродукт») на добровільних засадах взяло на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором № 014/940/74/13447від 25 травня 2005 року. Банком з метою погашення заборгованості направлялися вимоги про дострокове погашення заборгованості, які відповідачі проігнорували. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 1 557 239,69 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не з'явився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що 25 травня 2005 року між АППБ «Аваль» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 014/940/74/13447, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 530 250 грн. на строк 120 місяців, до 22 травня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік та щомісячним платежем в розмірі 1/120 від суми отриманого кредиту (а.с. 7 - 9). 06 червня 2012 року АППБ «Аваль» змінив найменування на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 42). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 014/940/74/13447 (далі - договір) Банк надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітос 530 250 грн. Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі (п. 2.1 договору). Згідно з п.п. 1.3, 5.1 договору позичальник зобов'язаний згідно графіку погашення кредиту, здійснювати ануїтетний платіж в розмірі 1/120 від суми отриманого кредиту, щомісячно, до 28 числа кожного місяця та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 22 травня 2015 року. Як встановлено п. 3.5 договору зобов'язання позичальника за кредитним договором може бути забезпечено декількома видами забезпечення. Відповідно до п. 5.1 договору позичальник, повинен достроково повернути кредит, відсотки та інші платежі передбачені договором, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору. З п. 6.5 договору слідує, що банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом та штрафних санкції у випадках невиконання позичальником умов договору. Таке стягнення здійснюється за умови попереднього (за 10 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Згідно з п. 9.1 договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0.5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором № 014/940/74/13447 між позивачем та ТОВ ВТП «Зернопродукт» було укладено договір поруки № б/н від 25 травня 2005 року, згідно з яким останнє взяло на себе зобов'язання відповідати за виконання з боку [PERSON] умов договору в повному обсязі (а.с. 10 - 11). Відповідно до пп. 2.1, 3.1 договору поруки, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язаннь по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нараховані відсотки за користування кредитом та неустойки. Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобов'язання за договором (а.с. 12). Розмір заборгованості позичальника на 17 жовтня 2014 року становить 1 557 239,69 грн. (а.с. 14 - 18). 23 жовтня 2014 року на адресу відповідачів направлено письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з тим, що позичальник припинив належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договром, в яких їх попереджено, що у разі непогашення заборгованості протягом п'яти днів з дати отримання вимоги, банк буде змушений вжити заходи до її примусового стягнення шляхом звернення з позовом до суду про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором (а.с. 19 - 20). Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобов'язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідач ТОВ ВТП «Зернопродукт» в силу п. 2.1 договору поруки, ч. 1 ст. 554 ЦК України за порушення договірних зобов'язань відповідає перед банком як солідарний боржник. За цих обставин та відповідно до п.п. 5.4, 6.5 кредитного договору, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 6).

Outcome: approved