Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.03.2007 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 078-22-08/07, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних та з кінцевим терміном повернення 12.03.2022 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 13.03.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та майновим поручителем [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 79,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Луцьк вул. Конякіна, 10 а кв.21. Однак, відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 17.12.2015 року сума його боргу становить 661 591,02 грн. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати, повязані з розглядом справи. Крім того, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 79,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Луцьк вул. Конякіна, 10 а кв.21 та належить [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. А тому зі згоди представника позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13.03.2007 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 078-22-08/07, відповідно до умов якого останній отримав кошти у сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних та з кінцевим терміном повернення 12.03.2022 року (а.с. 7-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання, в звязку з чим станом на 17.12.2015 року сума його боргу становить 661591,02 грн., в т.ч. 21936,79 доларів США, що еквівалентно 515937,42 грн. заборгованість за кредитом, 4734,47 доларів США, що еквівалентно 111351,37 грн. заборгованість за відсотками, 34302,23 грн. пеня. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 13.03.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та майновим поручителем [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 79,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Луцьк вул. Конякіна, 10 а кв.21 (а.с. 21-29). Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання -звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.35 цього Закону у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З наданих представником позивача доказів вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України «Про іпотеку» банком направлялася відповідачам 05 грудня 2011 року, позивач ставив перед відповідачами питання про виконання основного зобовязання. Наведене свідчить про те, що іпотекодержателем дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та направлено письмову вимогу іпотекодавцю, передбачену ст.35 Закону «Про іпотеку». Судом встановлено, що отримавши письмові вимоги про усунення порушення виконання зобовязання за кредитним договором, [PERSON] та [PERSON] жодних дій по усуненню вказаного порушення не вчинили, заборгованість за договором не погасили. Наведене свідчить про неналежне виконання [PERSON] та [PERSON]Ю взятих на себе зобовязань та про порушення прав позивача. Крім того, оскільки предмет іпотеки від незалежних від іпотекодержателя причин перебуває у володінні особи, яка є відмінною від особи боржника, такий спосіб захисту буде відповідати висловленим Вищим спеціалізованим судом Україні рекомендаціям закріпленим у п. 42 Постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до яких суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. Враховуючи вимоги заявлені позивачем, слід встановити спосіб реалізації предмета застави із застосуванням процедури продажу, встановленої Законом України «Про виконавче провадження», вказавши початкову вартість майна, яке перебуває в іпотеці. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 661591,02 грн., в т.ч. 21936,79 доларів США, що еквівалентно 515937,42 грн. заборгованість за кредитом, 4734,47 доларів США, що еквівалентно 111351,37 грн. заборгованість за відсотками, 34302,23 грн. пеня за період з 16.12.2014 року по 16.12.2015 року, стягнення заборгованості з [PERSON] провести шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 409, - чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачами судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved