Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Слободчика Д.Г. від 27.05.2015 року (виконавче провадження №44233919) виконавчий лист №2-734/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в сумі 226169 грн. 38 коп. повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що майно, на яке може бути звернуто стягнення, не виявлено. Заявник вказує, що вказана постанова є незаконною, оскільки всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не вжив усіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення суду, а саме: не направив жодного запиту до компетентних органів з метою виявлення майна боржника, не вжив всіх заходів щодо встановлення місця проживання боржника з метою опису його майна, не викликав боржника для надання ним пояснень з приводу невиконання рішення суду, не здійснив його привід через органи внутрішніх справ, не звернувся до суду з поданнями про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду, про розшук боржника, про примусове проникнення до житла, внаслідок чого державним виконавцем не було виявлено майна боржника, яке підлягає опису та вилученню в рахунок погашення боргу. На підставі викладеного заявник просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.05.2015 року у виконавчому провадженні №44233919, визнати неправомірною бездіяльність вказаного державного виконавця, яка полягає у невиконанні вимог Закону України «Про виконавче провадження» та зобов'язати державного виконавця викликати боржника з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а у разі його неявки без поважних причин - винести постанову про його привід через органи внутрішніх справ, звернутися до суду з поданням про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду, звернутися до суду з поданням про розшук боржника чи постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла боржника, направити запит до адресного бюро для встановлення місця проживання боржника для подальшого виїзду до нього з метою опису майна; скасувати постанову у виконавчому провадженні №44233919 від 27.05.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Представник заявника в судовому засіданні викладені у скарзі вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в судовому засіданні зазначив, що державний виконавець Слободчик Д.Г. звільнився. Проти задоволення скарги представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві заперчувала, посилаючись на те, що державним виконавцем було вжито передбачених законом заходів щодо розшуку майна боржника. Зокрема, ним було виявлено місце роботи боржника. Проте, у зв'язку з тим, що виконавчий лист видано про стягнення суми, що перевищує три мінімальні розміри заробітної плати, звернення стягнення на заробітну плату боржника відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» було можливим лише за заявою стягувача, але стягувач з такою заявою не звертався. Також державним виконавцем було виявлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб. Проте в подальшому було з'ясовано, що цей транспортний засіб вже реалізовано на прилюдних торгах в ході першого виконавчого провадження, відкритого з виконання вказаного виконавчого листа, а отримані від продажу кошти перераховано банку. Крім того, представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві зазначив, що банк має право повторно пред'явити виконавчий лист для виконання у строк до 27 травня 2016 року. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, представника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. З наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження №44233919 з примусового виконання виконавчого листа №2-734/10, виданого 17 березня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 226169 грн. 38 коп., вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Слободчика Д.Г. від 27.05.2015 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що майно, на яке може бути звернуто стягнення не виявлено. Проте вказана постанова є незаконною виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах; викликати фізичних, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не вжито в повному обсязі передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі щодо виявлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення. Зокрема, після відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником рішення суду у встановлений строк добровільно, державним виконавцем не винесено постанову про арешт майна боржника; не направлено запити до уповноважених органів з метою з'ясування чи зареєстровано за боржником нерухоме майно (квартира, будинок, земельна ділянка тощо), чи має боржник цінні папери, відкриті рахунки у банках або інших фінансових установах; не викликав боржника до відділу для надання пояснень з приводу наявності у нього майна та невиконання рішення суду; не з'ясував, чи проживає боржник за адресою, яка вказана у виконавчому документі, та чи є у квартирі, в якій він проживає, особисте майно боржника, не яке можна звернути стягнення. Отримавши від органів ДАІ повідомлення про те, що за боржником станом на жовтень 2014 року зареєстровано транспортний засіб, державний виконавець не вжив заходів щодо перевірки вказаної обставини та розшуку вказаного майна, посилаючись на те, що цей транспортний засіб у квітні 2013 року вже реалізовано. За таких обставин постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену 27.05.2015 у виконавчому провадженні №44233919, слід визнати незаконною та скасувати. Суд не вбачає підстав для задоволення скарги в іншій частині, оскільки відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача і відповідно державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішення суду. Також суд вважає, що строк звернення банку до суду з вказаною скаргою не пропущений, оскільки з матеріалів справи вбачається, що банк дізнався про оскаржувану постанову 23 вересня 2015 року і у встановлений законом десятиденний строк звернувся до суду з вказаною скаргою.

Outcome: partial