Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Подано позов [PERSON], в якій позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визначити позивачу 3/4 частини квартири за № 23 у будинку за № 10 по вул. Велика Ковалівка у м. Новомосковську Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 серпня 2004 року по 06 березня 2013 рік позивач та відповідач знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем у квартирі [ADDRESS]. Під час спільного життя - 25 вересня 2006 року за договором купівлі-продажу подружжям придбано двокімнатну квартиру № 23 у будинку за № 10 по вул. Велика Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Право власності на квартиру оформлено на [PERSON] Також, 25 вересня 2006 року відповідачем з ДФ АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір № 1677 ДИ017 К про надання споживчого кредиту на придбання квартири у розмірі 19 000 доларів США з терміном повернення - до 24 вересня 2021 року. 25 вересня 2006 року з позивачем ДФ АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки. 25 вересня 2006 року відповідно до договору іпотеки за № 1677 ДИ017З спірну квартиру передано ДФ АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку на виконання всіх грошових зобовязань Іпотекодавця за кредитним договором. З 2013 року позивач самостійно сплачує кредит, виконуючи всі обовязки перед кредитодавцем, зверталася до Банку з проханням переукласти з нею договір кредиту, однак позивачу повідомлено про відсутність можливості переукладання договору в зв`язку з недостатністю доходів. З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ст.ст.60, 70 СК України, 367, 370, 372 ЦК України звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні 05 листопада 2015 року позивач позов підтримала та просила його задовольнити. В обґрунтування відступу від рівності часток подружжя посилалась на те, що після розірвання шлюбу вона самостійно оплачує кредит відповідача, проживає в квартирі разом із дитиною. В судове засідання 16 листопада 2015 року не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач заперечив проти позову частково, надавши суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати квартиру за № 23 у будинку за № 10 по вул. Велика Ковалівка у м. Новомосковську Дніпропетровської області спільною сумісною власністю подружжя та визначити позивачу право власності на 1/3 частини квартири за № 23 у будинку за № 10 по вул. Велика Ковалівка у м. Новомосковську Дніпропетровської області. В обґрунтування зустрічного позову вказав, що не заперечує проти визнання спірної квартири майном набутим у шлюбі, а також не заперечує проти збільшення частки [PERSON], оскільки остання сплачує кредит, не має заборгованості по його сплаті та з нею проживає неповнолітній син сторін. Водночас, вважає що його частка повинна становити - 1/3 частку. В судовому засіданні 05 листопада 2015 року відповідач підтримав вимоги зустрічного позову частково та визнав первісний позов, вказавши на те, що згоден на 1/4 частку, як на тому наполягає позивач. В судове засідання 16 листопада 2015 року не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, надав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечив. Надав в справу пояснення, згідно яких просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що з 07 серпня 2004 року позивач та відповідач знаходились у зареєстрованому шлюбі /а.с.7/, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. 25 вересня 2006 року за договором купівлі-продажу квартири [PERSON] придбано квартиру № 23 у будинку за № 10 по вул. Велика Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області /а.с.13, 14, 15/. Також, 25 вересня 2006 року [PERSON] з ДФ АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») укладено договір № 1677ДИ017К про надання споживчого кредиту в розмірі 19 000 доларів США з терміном повернення - до 24 вересня 2021 року /а.с.9-12/. Метою отримання кредиту значиться для особистих потреб оплата частки вартості нерухомого майна. 25 вересня 2006 року між ДФ АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 1677ДИ017П /а.с.8/, у відповідності до якого позивач поручилася перед третьою особою за повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 1677ДИ017К. Крім того, 25 вересня 2006 року між ДФ АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 1677ДИ017З, у відповідності до якого в забезпечення виконання зобов`язань за договором № 1677ДИ017К позивач передав третій особі в іпотеку квартиру № 23 у будинку за № 10 по вул. Велика Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області /а.с.16-18/ Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 18 березня 2013 року. Як визнано сторонами, після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем у квартирі [ADDRESS]. Також, у відповідності до наданих позивачем доказів, обставин, визнаних учасниками судового процесу, 03 червня 2014 року та за період з 06 липня 2015 року по дату розгляду справи в суді, позивач здійснює повернення коштів, отриманих відповідачем за Кредитним договором. Матеріали справи не містять доказів простроченої заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.ст. 60,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального вжитку, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до правової позиції, наведеної абзацом 2, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» - спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки на насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя. Розглядаючи позовні вимоги в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності та відступу від рівності часток подружжя в спільній сумісній власності суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Частини 2 та 3 статті 70 СК України встановлює, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Таким чином законом передбачено, що відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна у випадку розгляду судом спору можливе тільки у виключних випадках. В обґрунтування відступу від рівності часток позивачем і відповідачем вказано, що позивач самостійно здійснює погашення заборгованості відповідача перед третьою особою, що виникла внаслідок отримання кредиту, грошові кошти від отримання якого витрачено на придбання нерухомого майна спірної квартири та те, що після розірвання шлюбу в означеній квартирі проживає позивач із неповнолітнім сином сторін, докази на підтвердження чого надав в судове засідання. Крім того доказів сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що проживає з позивачем суду не надано, відповідач в судовому засіданні погодився на зменшення розміру частки, що не суперечить положенням законодавства та відповідає вимогам ст.69 СК України, 372 ЦК України та не заперечив проти того, що після припинення шлюбних відносин перестав здійснювати виплати за кредитним договором,. З урахуванням позиції третьої особи, яка не заперечила проти задоволення позову, наявного в матеріалах справи договору іпотеки, договору поруки, порушень прав та обов`язків інших осіб у випадку задоволення позову суд не вбачає. За таких обставин, суд вбачає, що наявні обставини, що надають суду можливість відступити від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя і можливе визначення часток із відступом від принципу рівності у спільному сумісному майні подружжя, внаслідок чого є підстави для визнання за позивачем права власності на ? частини майна, а за відповідачем на 1/4 частину спільного сумісного майна.

Outcome: approved