Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 384,04 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 30 жовтня 2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0RX22040126, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у сумі 1 754,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 30 жовтня 2007 року включно. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 21 серпня 2013 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 33 384,04 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 445,83 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10 883,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 196,49 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 18 791,82 грн., суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 565,91 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. 28.04.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено (а.с.27-28). 29.12.2014 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2014 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, а також письмові заперечення, якими зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не доводив до нього умови надання кредиту і не знайомив з графіком платежів. Сам договір укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині недотримання істотних умов. Крім того, до договору не додано графік погашення кредиту, що є також суттєвим порушенням, оскільки укладання зазначеного графіку - істотна умова договору. Таким чином вищезазначений договір повинен бути визнаний судом таким, що не був укладений (таким, що не відбувся). Також відповідач посилається на пропущення позивачем строків позовної давності й невірного нарахування штрафних санкцій, пені. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію заяви позичальника № DNN0RX22040126 від 30 жовтня 2006 року та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у відповідності до яких ЗАТ КБ «ПриватБанк» надає [PERSON] строковий кредит у сумі 1 754,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 30 жовтня 2007 року включно. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 1 754,50 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобов'язався повертати заборгованість щомісяця. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 21 серпня 2013 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 33 384,04 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 445,83 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10 883,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 196,49 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 18 791,82 грн., суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 565,91 грн., що стверджується розрахунком заборгованості. Суд критично ставиться до заперечень відповідача з приводу того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не доводив до нього умови надання кредиту і не знайомив з графіком платежів, сам договір укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині недотримання істотних умов, до договору не додано графік погашення кредиту, оскільки укладання зазначеного графіку - істотна умова договору, адже як вбачається із заяви позичальника № DNN0RX22040126 від 30 жовтня 2006 року відповідач взяв на себе зобов'язання, передбачені як цією заявою, так і Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), якими і передбачено порядок та строки погашення кредиту. Крім того, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) визначено порядок розрахунків за даним кредитним договором, які здійснюються в порядку, в строки, в розмірі, зазначеному в Тарифах і Заяві позичальника. Тому заперечення відповідача з цих підстав на переконання суду є безпідставними. Однак, щодо заперечень відповідача стосовно пропуску банком строків позовної давності, то у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Дане положення узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-167 цс 14. В порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду доказів того, що відповідач [PERSON] здійснював будь-які платежі починаючи з 18.12.2006 року. Враховуючи той факт, що відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] не здійснював жодного платежу з 2006 року, то навіть з урахуванням збільшення строків позовної давності до 5 років, він сплив в 2011 році. Позивач же звернувся до суду з позовом в 2013 році, тобто після спливу строків позовної давності. А тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову саме з причин пропуску строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed