Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач 02 грудня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги (а.с.1-5), в якій посилаючись на викладені обставини просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року в розмірі 7 711,01 грн., яка складається з: суми основного боргу - 6 846,63 грн.; 3 % річних - 294,78 грн., інфляційні втрати - 569,60 грн., вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом опалювальних періодів з жовтня 2016 року по квітень 2019 року КП «Теплоенерго» ДМР надавало послуги із централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , де відповідно даних особистого рахунку [NUMBER] відповідальним квартиронаймачем була [PERSON] . У вересні 2019 року відповідач повідомила позивача, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] за нею припинено. Позивач зазначає, що до моменту нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу квартири, заборгованість за надані послуги із централізованого опалення відповідачем не була погашена,та станом на 22.07.2019 року складала 6 846,63 грн. Також позивач зазначає, що до жовтня 2016 року послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] надавались КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР. На підставі рішення ДМР «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» №24/23 від 19.07.2017 року, КП «Теплоенерго» ДМР передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР. Невиконання відповідачем своїх обов`язків з оплати послуг із централізованого опалення, спричинило необхідність позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.64). Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Письмових заяв та відзиву на позов відповідач не надавав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , є побутовим споживачем послуг теплопостачання, а саме: централізованого опалення по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] на ім`я якої відкрито особовий рахунок за [NUMBER]. Надання послуг із теплопостачання за вказаною вище адресою до жовтня 2016 року здійснювалось КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР. Згідно рішення Дніпровської міської ради «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» №24/23 від 19.07.2017 року, КП «Теплоенерго» ДМР передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР, у тому числі приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.46-48). Договір на надання послуг централізованого опалення між КП «Теплоенерго» ДМР та [PERSON] не укладався, проте особливий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.8). В силу ст.634ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами фактично було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2951-цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Також встановлено, що 22 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно зі ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладено на власника майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.151ЖК України встановлено, що на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру покладено обов`язок забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630 (із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з п.21 Правил надання послуг у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Згідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Так, із наданого позивачем розрахунку по о/р [NUMBER] вбачається, що опалювальна площа складає 21,4 кв.м, зареєстровано 1 мешканець, в період з 10.2016 року по 04.2019 року заборгованість складає 6 846,63 грн. (а.с.8). Отже, вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, зважаючи на те, що до 22.07.2019 року відповідач являлась власником квартири, а тому зобов`язання щодо сплати послуг з центрального опалення покладені саме на неї як споживача. Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши, наведений позивачем розрахунок трьох відсотків річних та індексу інфляції, суд вважає його вірним. Таким чином, з урахуванням викладеного, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат за змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв`язку із чим, слід стягнути із [PERSON] на користь позивача 1 921,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved