Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач, 10 січня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 15 лютого 2016 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 15 лютого 2016 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що у звязку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі, не було підтверджень належності цього документу спадкодавцеві. Лише 20 грудня 2016 року рішенням суду факт належності правовстановлюючого документу (державного акту на право власності на землю) був встановлений. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини шість місяців. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 15 лютого 2016 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №441630, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 15 лютого 2016 року) (а.с.5). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні Заповіту, складеного 18 лютого 2013 року в с. Загнітків, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі [PERSON] сільської ради за №21, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав все своє майно [PERSON]. Тобто, судом установлено, позивач є спадкоємцем за заповітом (ст.1235 ЦК України). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що у звязку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі, не було підтверджень належності цього документу спадкодавцеві. Лише в 2016 році рішенням суду факт належності правовстановлюючого документу (державного акту на право власності на землю) був встановлений. Отже, ту обставину, що факт належності спадкодавцеві правовстановлюючого документу був встановлений лише 20 грудня 2016 року (рішення Кодимського районного суду від 20 грудня 2016 року (справа №503/2248/16-ц) (а.с.9), суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved