Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 листопада 2007 року з відповідачем був укладений кредитний договір №НЕВ0GА00000110, відповідно до умов якого [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 21000,00 доларів США на термін до 15.11.2017 року. В свою чергу позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі передбачені умовами договору. Оскільки [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього на користь банку заборгованість, яка виникла за умовами укладеного правочину у загальному розмірі 12665,48 доларів США., що складається з: 10700,09 доларів США - заборгованість за кредитом; 1015,81 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 336,06 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 10,92 доларів США фіксована частина та 602,60 доларів США процентна складова. Також просив стягнути на користь банку понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2899,13 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення в яких просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення з позичальника пені відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України. Крім цього, вважає, що позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки строк дії договору не закінчився та відносини між сторонами по ньому повинні продовжуватись до 2017 року, а тому вимагання повернення коштів, строк сплати яких ще не настав є неправомірним. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № НЕВ0GА00000110. Відповідно до розділу 7 договору «Особливі умови», банк взяв на себе зобовязання надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 15.11.2007 по 15.11.2017 року у розмірі 21000,00 доларів США на споживчі цілі та 2550 доларів США на сплату страхових внесків у випадках передбачених умовами договору. За користування кредитом позичальник повинен сплачувати відсотки в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 3,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, а також інші платежі щомісяця в період з 21 по 25 число кожного місяця. Відповідно до заяви [PERSON] про видачу готівки та ордеру-розпорядження від 15.11.2007 р. відповідачу були надані грошові кошти в сумі 21000,00 доларів США. Абз. 3 п. 7.1 договору визначено, що для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагородою та комісією боржник повинен здійснювати щомісячний платіж на суму 333,58 доларів США. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 06.03.2015 рік виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12665,48 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1048 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: тіла кредиту 10700,09 доларів США та заборгованості по відсоткам 1015,81 доларів США. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача пені за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Пунктом 3.7 передбачено, що при непогашенні кредиту у строки, зазначені п.п. 2.3.3, 7.1, 7.1.1, 7.1.2 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п. 4.1 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 4.1, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту. позичальник сплачує банку пеню у розмірі у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. (пункт 7.4). Заперечення представника відповідача стосовно застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені, суд не приймає до уваги у звязку з їхньою безпідставністю, яка випливає з наступного. Так, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак, ч. 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 4.5 договору сторони передбачили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Отже, у звязку зі збільшенням строку позовної давності, який було погоджено сторонами у кредитному договорі, спеціальна позовна давність в даному випадку застосуванню не підлягає. Меж тим, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, нарахування пені позичальнику здійснювалося з 14.01.2010 року до 06.03.2015р. Пунктом 4.4 договору встановлено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п. 4.1, 4.2, 4.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником. Таким чином, виходячи з умов договору, сума пені підлягає перерахуванню за трьохрічний термін та складає 203,04 доларів США, що обрахована за наступною формулою (сума пені згідно розрахунку) 5,64 * 36 (кількість місяців за 3 роки) за період з 14.01.2010 по 14.01.2013р. Відповідно до пункту 4.3 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 602,60 доларів США (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 10,92 доларів США, що дорівнює 250 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2866 грн. 18 коп. пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Outcome: partial