Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 30.06.2011 року Кредитного договору № 014/42-0-1/67 відповідачу надано кредит в сумі 2 101 264,71 гривень на умовах сплати 17% річних строком до 17.02.2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30.06.2011 року між позивачем та ВК ТзОВ «Агроекс» укладено договір поруки № 12/42-0-1/80. Відповідач з 28.07.2014 року неналежно виконує зобов'язання і 14.10.2014 року позивачем направлено відповідачам листи-вимоги (претензії) з вимогою протягом 30 днів погасити наявну станом на 13.10.2014 року заборгованість. Станом на 23.03.2015 року загальна сума заборгованості становить 1 100 215,48 гривень, в тому числі пеня - 135 907,77 гривень, які просив стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача збільшив розмір позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 21.04.2016 року у розмірі 2 566 690,32 гривень, з яких: 959307,71 гривень - заборгованість за кредитом, 148772,12 - заборгованість по відсотках, 683 896,29 гривень - пеня, 52 531,62 гривень - штраф, 774762,20 гривень пеня за період з 21.01.2015 року по 21.09.2015 року. Представником позивача надані письмову пояснення, відповідно до яких рішення Першотравневого суду м.Чернівці від 28.01.2016 року у справі № 725/5222/15- ц за позовом [PERSON] до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору № 014/42-0-1/67 від 30.06.2011 року з підстав невідповідності його Закону України «Про захист прав споживачів» відмовлено у задоволенні позову. В якості доказу існування заборгованості Відповідачів перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» та неналежного виконання обов'язку по кредитному договору позивачем поданий розрахунок заборгованості та виписки по рахунках, які є належними доказами видачі та не належного повернення кредитних коштів Відповідачами. Висновок експерта не відповідає дійсності, так як банком нараховувались відсотки, виходячи із фактичного строку користування кредитними коштами, що підтверджується тим, що формула розрахунків, по якій нараховувались відсотки передбачає кількість днів, за які нараховуються відсотки (показник КД). Крім того, позивачем надано новий розрахунок заборгованості із зазначенням періоду нарахування відсотків, який не є сталим, а передбачає нарахування відсотків в залежності від кількості днів у місяці. Факт нарахування відсотків за фактичну кількість днів підтверджується також виписками, у яких зазначені періоди нарахування відсотків у кожному місяці. Тому висновок експерта не може використовуватись як належний та допустимий доказ. Представник відповідачів заявлених вимог не визнав, заперечуючи тим, що наведені позивачем доводи спростовуються Висновком експерта та відсутністю підтвердження видачі (отримання) грошових коштів в безготівковій формі в національній валюті, зокрема, внаслідок виконання, проведення господарських операцій за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р., а надані матеріали не містять взагалі первинних документів, які могли б підтверджувати, або спростовувати саме факт видачі (отримання) грошових коштів (у відповідності до вимог законодавства) саме в безготівковій формі в національній валюті, внаслідок виконання, проведення господарських операцій за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 30.06.20 в рамках Генеральної кредитної угоди № 014/05/744 від 18.08.2008 року укладено Кредитний договір № 014/42-0-1/67, за яким відповідачу надано кредит кредит в сумі 2 101 264,71 гривень на умовах сплати 17% річних строком до 17.02.2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30.06.2011 року між позивачем та Виробничо-комерційним Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроекс» укладено договір поруки № 12/42-0-1/80. 14.10.2014 року позивачем направлено відповідачам листи-вимоги (претензії) з вимогою протягом 30 днів погасити наявну станом на 13.10.2014 року заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 23.03.2015 року загальна сума заборгованості становить 1 100 215,48 гривень, з яких: 964 307,71 гривень - заборгованість за кредитом, 135 907,77 гривень - пеня. Станом на 21.04.2016 року нарахована заборгованість в сумі 2 566 690,32 гривень, з яких: 959307,71 гривень - заборгованість за кредитом, 148772,12 - заборгованість по відсотках, 683 896,29 гривень - пеня, 52 531,62 гривень - штраф, 774762,20 гривень пеня за період з 21.01.2015 року по 21.09.2015 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.1,2,4 ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. З Висновку експерта № СЕ-6-5-2.16 від 14.11.2016 року вбачається наступне. В наданих матеріалах відсутні квитанції (первинні документи бухгалтерського обліку) та банківські документи (платіжні доручення, меморіальні ордери, банківські виписки) щодо проведення оплати [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. саме станом на 23.03.2015р. та на 21.04.2016р. Наданими на проведення дослідження первинними документами (квитанціями) та що підтверджується частково регістрами бухгалтерського обліку (банківськими виписками, що не в повному обсязі наявні в матеріалах справи) - можливо лише підтвердити проведення оплати за погашенням тіла кредиту, процентів та пені, а саме: станом на 17.03.2015р. за період з 08.08.2011р. по 17.03.2015р. [PERSON] проведено оплату на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання умов кредитного договору №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р.: по тілу кредиту - 1133332,56грн.; по процентам - 832297,29грн.; по пені - 422.92грн., всього - 1966052,77грн.; станом на 07.04.2015р. за період з 08.08.2011р. по 07.04.2015р. [PERSON] проведено оплату на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання умов кредитного договору №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р.: по тілу кредиту - 1138332,56грн.; по процентам - 846297,29грн.; по пені - 422,92грн., всього - 1985052,77грн. За результатами проведеного дослідження встановлено, що, як вбачається з вищевикладеного в дослідженні та виходячи з наданих документів, сукупна вартість кредиту та реальна процентна ставка, вказана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у додатку №1 до кредитного договору №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р., не відповідає умовам кредитування, викладених банком у кредитному договорі №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. У таблицях визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (додаток №1 до кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-01/67; додаток №2 до вищевказаного додаткового договору від 26.06.2013р. №014/42-0-1/67 (до кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-01/67); додаток №2 до вищевказаної додаткової угоди від 08.05.2014р. №014/42-0-1/67/3 (до кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-01/67)) відсутні в повному обсязі відомості щодо вартості всіх супутніх послуг, винагород та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту а дані, у вищевказаних таблицях викладені не у відповідності з належним порядком. Також, мають місце невірного проведення розрахунків працівниками банку, в тому числі, при визначенні щомісячних сум процентів за користування кредитними коштами, що підлягають сплаті (як-от: по додатку №1 до вказаного кредитного договору), ((п.3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168: «Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, щомісяця... у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом)). В ході проведеного дослідження встановлено, що, як вбачається з вищевикладеного в дослідженні та виходячи з наданих документів, обгрунтованість визначеної банком реальної процентної ставки по кредитному договору та сукупної вартості кредиту відповідно до умов кредитного договору №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. не підтверджується. В додатку №2 до висновку наведена відомість дослідження абсолютного значення подорожчання кредиту та реальної процентної ставки згідно додатку №1 до кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-01/67 з врахуванням вищевказаних даних, що були враховані працівниками банку при розрахунку реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, які наведені в таблиці визначення сукупної вартості кредиту додатку №1 до вищенаведеного кредитного договору. За вказаною відомістю (додаток №2 до висновку): реальна процентна ставка - 24,63% та абсолютне значення подорожчання кредиту - 817090,82 грн. В зв'язку з чим наявна розбіжність між даними, викладеними у відомості (додаток №2 до висновку) та таблицею визначення сукупної вартості кредиту додатку №1 до вищенаведеного кредитного договору, а саме щодо: реальної процентної ставки - 0,03% (24,66 - 24,63), абсолютного значення подорожчання кредиту - 59,61 грн. (817090,82 - 817031,21). Вказану розбіжність в даному випадку можливо пояснити можливою арифметичною помилкою, допущеною працівниками банку при визначенні сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки в додатку №1 до кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-01/67. При чому, одними з ключових моментів при визначенні працівниками банку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки в додатку №1 вищевказаного кредитного договору, є те, що банком невірно вираховувались щомісячні розміри процентів за користування кредитними коштами та не врахована вартість послуг нотаріуса в розмірі 15000,00 грн. (а врахована сума послуг нотаріуса в розмірі 12358,98 грн.) (додаток №3 до висновку). Зокрема, щодо невірного проведення банком розрахунків при визначенні щомісячних розмірів процентів за користування кредитними коштами:за Генеральною кредитною угодою від 18.08.2008р. № 014/05744 відсоткова ставка за кредитом: визначається кожним додатково укладеним кредитним договором. Відсотки будуть нараховуватися на суму виданої позики, виходячи з календарної кількості днів користування позикою і повинні сплачуватися позичальником при погашенні кожної позики платіжним дорученням на рахунок доходів кредитора. При цьому кількість днів у році буде вважатися 365 днів; за кредитним договором від 30.06.2011р. № 014/42-0-1/67, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди від 18.08.2008р. № 014/05/744 проценти нараховуються не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток №1 до цього договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами виходячи з фактичної кількості календарних днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов ст.1.5 цього договору. В дійсності ж, банком при визначенні щомісячних сум процентів враховувалась константа кількості днів - 31 день протягом всього періоду нарахувань. Виходячи з умов Генеральною кредитною угодою від 18.08.2008р. N2014/05/744; кредитного договору від 30.06.2011р. N2014/42-0-1/67, який укладений в рамках Генеральної кредитної угоди від 18.08.2008р. N2014/05/744 при визначенні щомісячних сум процентів за користування кредитними коштами враховується (першочергово) фактичний час користування такими коштами з врахуванням фактичної кількості календарних днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення. Зокрема, в періоді нарахування процентів з 30.06.2011р. по 17.07.2011р. буде становити 17 днів. В подальшому - дійсна фактична кількість днів у місяці (в середньому 30 та 31 день; також - в лютому - у високосному році 29, в не високосному - 28). Згідно відомості дослідження порядку розрахунків процентів за користування кредитом, абсолютного значення подорожчання кредиту та реальної процентної ставки відповідно до додатку №1 кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-0-1/67 (додаток №3 до висновку): реальна процентна ставка становить - 23,83% і абсолютне значення подорожчання кредиту - 795309,54грн. В зв'язку з чим наявна розбіжність між даними, викладеними у відомості (додаток №3 до висновку) та таблицею визначення сукупної вартості кредиту додатку №1 до вищенаведеного кредитного договору, а саме щодо: реальної процентної ставки - 0,77% (24,66 - 23,83), абсолютного значення подорожчання кредиту - 21721,67грн. (817031,21 - 795309,54). Також, сума нарахованих процентів за весь період користування кредитними коштами згідно додатку №3 до висновку - 658201,11грн., а згідно додатку №1 до вказаного кредитного договору - 682623,41грн. В зв'язку з чим також наявна розбіжність в розмірі 24422,30грн. (682623,41-658201,11). Зазначені розбіжності пояснюються невірним та необґрунтованим визначенням банком кількості днів при визначенні щомісячних сум процентів за користування кредитом, які підлягають сплаті позичальником та можливими арифметичними помилками, допущеними працівниками банку при визначенні сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки в додатку №1 до кредитного договору від 30.06.2011р. №014/42-01/67. В тому числі, в наведеному додатку №1 до кредитного договору банком не враховані інші платежі, виходячи з Правил 168, як-от: розрахунково-касове обслуговування, послуги з оцінки майна. В зазначеному кредитному договорі відсутній детальний розпис (в повному обсязі) сукупної вартості кредиту для споживача - з переліком усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, юридичне оформлення, послуг нотаріуса (не врахована вартість послуг нотаріуса в повному обсязі), інших осіб, тощо. Відсутність зазначених показників (в повному обсязі) в кредитному договорі від 30.06.2011р. №014/42-0-1/67, який укладений в рамках Генеральної кредитної угоди від 18.08.2008р. №014/05/744, показує значно меншу вартість кредиту. Вказане є документально та нормативно необгрунтованим. Таким чином, кредитний договір від 30.06.2011р. №014/42-0-1/67, не містить в собі в повному обсязі необхідні (істотні) умови для договорів даного типу, зокрема - детального розпису (в повному обсязі) загальної (сукупної) вартості кредиту для споживача, що є недотриманням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. №1023-ХІІ, Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168. За результатами проведеного дослідження встановлено, що, як вбачається з вищевикладеного в дослідженні та виходячи з наданих документів, обгрунтованість розрахунків суми заборгованості за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. за [PERSON] станом на: 23.03.2015р., 21.09.2015р., 21.04.2016р., проведених ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», неможливо підтвердити. Зокрема, з огляду на наступне: При проведенні видачі (отриманні) грошових коштів в безготівковій формі в національній валюті, факт проведення та підтвердження проведення господарських операцій встановлюють документи бухгалтерського обліку, зокрема в повному обсязі, за встановленою законодавством типовою формою (первинні документи, зведені облікові документи, регістри бухгалтерського обліку), які в наданих документах в повному обсязі відсутні, зокрема, щодо видачі (отримання) грошових коштів в безготівковій формі в національній валюті, зокрема, внаслідок виконання, проведення господарських операцій за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. Зокрема, необхідно зауважити, що надані матеріали не містять взагалі первинних документів, які могли б підтверджувати або спростовувати саме факт видачі (отримання) грошових коштів (у відповідності до вимог законодавства) саме в безготівковій формі в національній валюті, внаслідок виконання, проведення господарських операцій за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. Також, необхідно відзначити, що надані матеріали справи не містять в повному обсязі банківських виписок (регістрів бухгалтерського обліку) що обліку проведених господарських операцій за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р., зокрема, що стосуються обліку нарахування та сплати: відсотків, по тілу кредиту, комісій, штрафів (пені), прострочених сум заборгованості, а також інших витрат, пов'язаних з обслуговуванням вищевказаних договорів саме з 30.06.2011р. Отже, за наявними наданими на проведення дослідження документами неможливо встановити факт видачі (перерахування, отримання, зняття) грошових коштів (у відповідності до вимог законодавства) в безготівковій формі кредитних коштів в розмірі 2101264,71грн. банком [PERSON] за кредитним договором №014/42-0-1/67 від 30.06.2011р. Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог (ст. 31 ЦПК України). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положеннями ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки позивачем зазначений Висновок експерта не спростований, належних та допустимих доказів отримання [PERSON] кредитних коштів не надано, у зв'язку з чим, через відсутність первинних бухгалтерських документів, неможливо встановити точний розмір непогашеного тіла кредиту, процентів та пені, а тому дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, можна дійти до висновку про недоведеність позивачем суми заборгованості по кредиту, а тому у задоволені позову слід відмовити. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 527, 530, 533, 551, 610, 611, 612 ЦК України,

Outcome: dismissed