Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач 06.09.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі в виховані дитини. В обґрунтування позову зазначено, що з 11 липня 2009 року по 29 травня 2018 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час мешкає з відповідачем. 15 лютого 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, позивачка орендувала двокімнатну квартиру, яку облаштувала з урахування інтересів дитини, проте відповідач обіцяв не чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною, якщо визначать місця проживання дитини з відповідачем. Деякий час відповідач дотримувався домовленостей, проте не в повній мірі. Відповідач надав можливість проводити час лише у вихідні дні, участь у вихованні дитини була обмежена. Позивач зазначає, що у дитини є вади здоров`я, однак позивач не займається здоров`ям дитини. З 27.04.2019 року позивачка перебуває в новому зареєстрованому шлюбі , після того, як відповідач дізнався про це, брати та бачити дитину позивачці та її родичам стало неможливо. У зв`язку з чим позивачка була вимушена звернутись з дійсним позовом до суду. Відповідно до заява про збільшення позовних вимог від 24.10.2019 року, яка була долучена до справи 28.10.2019 року позивачка просила визначити наступний порядок спілкування: Середа з 19-00 по 21-00 (за межами квартири батька і без його присутності); Що п`ятниці з 13-00 (у випадку 5 уроків в школі) по неділю до 21-00 (за межами квартири батька і без його присутності); Якщо в п`ятницю припадає 6 уроків - Що п`ятниці з 13-66 по неділю до 21-00 (за межами квартири батька і без його присутності); На протязі 45 днів на літніх канікулах окремо від батька, з правом виїзда за територію країни, для чого зобов`язати відповідача оформляти всі необхідні документи; 20.01 - в день народження сина з 13-00 до 21-00 ; У випадку захворювання дитини - в межах квартири батька в будь-який час. В сина є окрема кімната і з батьком можливо не пересікатися. Зобов`язати відповідача повідомляти позивачку в письмовому вигляді Укрпоштою, чи на ел. адресу [INFO] у випадку зміни проживання. Зобов`язати відповідача вирішувати питання щодо навчання, здоров`я, виховання та інші аналогічні питання спільно з позивачкою. Ухвалою суду від 09.09.2019 року позовну заяву залишено без руху. 11.09.2019 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. 16.09.2019 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 19.09.2019 року (головуючий суддя Домусчі Л.В.) провадження по справі відкрито та призначене підготовче засідання. В підготовче засідання 09.12.2019 року з`явились позивачка та представник 3 особи, які позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, суд належним чином сповістив його про день, час та місце розгляду справи. Від нього 09.12.2019 року надійшло клопотання про відкладення, у зв`язку із хворобою. Згідно вимог ст. 197,198 ЦПК судом ухвалено проводити підготовче засідання у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах, та відмовлено у відкладенні, оскільки не надано підтверджуючих доказів щодо хвороби відповідача, а також враховуючи, що це вже друге підготовче засідання по справі, в яке не завиляється [PERSON] . Жодних, нерозглянутих 09.12.2019 року було закрите підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання 26.02.2020 року з`явились позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , представник третьої особи Островська Л.Л . Сторона позивача підтримала позовну заяву, просила допитати свідків, що прибули до зали судового засіданні, з приводу третього свідка не заперечували проти завершення розгляду справи без його допиту. Також пояснила, що відповідач у своєї квартирі також проживає з іншою жінкою, та яку вона бачила разом зі своїм сином на вулиці, та яка погано до нього зверталась. Крім того такі стосунки між сторонами погіршилися з того моменту, як він дізнався про факт її одруження з іншим чоловіком. Також просила не викликати сина в судове засідання задля уникненні травмування його психіки. Представник відповідача частково погодився з позовом, не заперечували проти спілкування матері з дитиною, однак в інший час. Також зазначив, що у випадку захворювання дитини відповідач заперечує доступ позивачки у будь-який час. А згоден на його відвідування лише у випадку якщо він буде знаходитися у лікарні. Заперечував зауваження позивачки щодо факту проживання з ним в одній квартирі іншою жінки, яка знаходиться з ним у фактичних шлюбних відносинах. Також просив не викликати дитину в судове засідання. Представник третьої особи підтримала наданий висновок органу опіки та піклування, просив врахувати інтереси дитини. Пр. цьому пояснила що на засідання був батька який при водив дитина, з яким було проведено бесіду та повідомив що любить свою матір і хоче також разом з нею зустрічатися. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачкою та її родиною, у 2016 році познайомились в дитячому садку, проводили спільно час на дитячих виставках та вихідні дні, батько до розлучення не займався вихованням дитини, коли була в гостях батько навіть не виходив з кімнати, у дитини була своя кімната та няня, станом здоров`я завжди піклувалась матір, коли розпочався процес розлучення, батько дитини позивач перешкоджати у зустрічах дитини з матір`ю, після того як [PERSON] вийшла заміж, відповідач повністю став перешкоджати у спілкуванні, хоча позивача намагалися наладити контакт, дарить подарки дитині, однак батько маніпулює ним. Батько дуже суворий з дитиною. Коли зустрічаємо їх на вулиці дитина дуже подавлена. Батько перешкоджає дитині спілкуватись з дітьми, на думку свідка дитина хоче бачитись з мамою частіше. В судовому засідання було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що знайома з позивачкою та перебувають в дружніх стосунках приблизно п`ять років. Знайома з сином [PERSON] , разом відпочивали та спілкувались, останні пів року позивачка не бачить сина, батько дитини вчиняє перешкоди у спілкуванні з дитиною. Останній раз коли бачила [PERSON] з сином [PERSON] на думку свідка у них дуже теплі стосунки та дитині необхідне спілкування з матір`ю для повноцінного розвитку та правильного виховання. Представник позивача просив також стягнути витрати на правову допомогу відповідно наданого розрахунку та сплати послуг у розмірі 10000 грн., представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу в такому розмірі, оскільки повторна консультація відповідно опису робіт була проведена протягом чотирьох годин, що не є зрозумілим, вважає за доцільне зменшити до 1,5 години. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні в судовому засіданні прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2009 року, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що складено актовий запис № 261. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із батьком - [PERSON] . Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що 02.02.2010 року складено актовий запис №105, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 27.04.2019 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого прізвище позивачки було змінено на [PERSON] . Судом встановлено, що позивачка з літа 2019р. має змогу зустрічатися з сином лише іноді , оскільки відповідач не надає їй вільного спілкування з сином, який проживає у батька. Як вбачається з позовних вимог, син залишився проживати разом з батьком та на теперішній час між батьками дитини існують суперечності щодо порядку спілкування батька з дитиною та напружені відносини між собою. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічей батька з малолітньою донькою. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла та йому на зустріч не йде. Відповідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До суду було надано висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/1534/1вих від 01.10.2019 року про визначення порядку участі громадянки [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно якого вирішено зобов`язати громадянина [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню матері малолітнього [PERSON] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Визначено способи участі громадянки [PERSON] у виховані малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей матері з дитиною щосереди з 19:00 год. до 21:00 год. та щоп`ятниці з 19:00 год до 21:00 год. неділі, дні народження, канікули та святкові дні, за попередньою домовленістю між батьками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.15Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Судом встановлено, що між батьками дитини дійсно існують напружені відносини з приводу визначення порядку участі батька у спілкування з донькою та відповідач чинить перешкоди у спілкування матері з сином. При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання матері бачити свого сина якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у його вихованні, спілкуватися із ним. Суд враховує, що дитина має природну потребу спілкуватися з матір`ю. Відсутність материнської лінії виховання, може справляти на сина негативний напрямок, тому для формування особистості дитини необхідне спілкування з матір`ю. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вище зазначене, з врахуванням позиції сторін, інтересів дитини, характеризуючих даних на позивача, ставлення позивача до дитини, до її інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із наданих письмових пояснень, пояснень в судовому засіданні сторін, показань свідків та враховуючи інтереси дитини, тому суд приходить до висновку що необхідно задовольнити позовні вимоги наступним чином: Визначити наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних побачень матері з сином наступним чином: - щосереди із 19.00 год. по 21.00 год. за відсутності батька; - кожної першої та третьої п`ятниці місяця : у випадку 5 уроків в школі - з 13.00 год., у випадку 6 уроків у школі - з 13.55 год., по кожну першу та третю неділю місяця до 21.00 год. за відсутності батька; - протягом 45 днів на літніх канікулах окремо від батька; - у день народження дитини ( [INFO] ) за попередньою домовленістю між батьками; - у випадку захворювання дитини - у будь-який час, незалежно від місця знаходження дитини; Зобов`язати [PERSON] вирішувати питання щодо навчання, здоров`я, виховання дитини та інші аналогічні питання спільно з [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] в письмовому вигляді Укрпоштою чи на електронну адресу: [INFO] у випадку зміни місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] . Також, часткове задоволення позовних вимог суд обґрунтовує тим, що стягнення витрат на правову допомогу підлягають частково. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на виконання вимог статті 178 ЦПК України подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого витрати склали 11536,80 грн., з яких витрати на професійну правничу допомогу, а саме гонорар 10000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу. Також представником позивача надано детальний опис робіт (надання послуг), з якого вбачається консультування 24.09.2019 року 1,5 години = 1000 грн., повторна консультація 19.10.2019 року 4 години = 5000 грн., участь у підготовчому та судовому засіданні, по 2000 грн. На підтвердження даних витрат надано квитанцію про сплату послуг на суму 1000,00 грн. (а.с. 78), квитанція на суму 7000,00 грн (а.с. 87). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Між тим позивачем надано докази на підтвердження здійснення нею витрат на правничу допомогу на суму 10000,00 грн., однак не обґрунтована сума другої консультації у розмірі 5000 грн., а саме не зрозуміла доцільність саме проведення консультації протягом чотирьох годин, тому суд частково задовольняє вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536, 80 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст.141,150,157,159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню відповідно до позовних вимог. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial