Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Перший заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області звернулася до суду з позовом до Ківерцівської міської ради, [PERSON] (далі - [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державний реєстратор Ківерцівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування (в частині) рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність земельних ділянок, скасування запису про право власності, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання права власності та повернення земельної ділянки у власність територіальної громади. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ківерцівської міської ради від 19.04.2019 №3/27 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Звози Ківерцівського району Волинської області, площею 0,2000 га, кадастровий номер 0721886800:02:001:0344. Відповідно до вказаного рішення державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 0721886800:02:001:0344, номер запису про право власності 33238442. Водночас, рішення Ківерцівської міської ради від 19.04.2019 №3/27 є протиправним через порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» при прийнятті вказаного рішення, оскільки [PERSON] (далі - [PERSON] ), будучи депутатом Ківерцівської міської ради, під час засідання не повідомила депутатів ради про наявність у неї конфлікту інтересів під час прийняття оскаржуваного рішення, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд її доньці [PERSON] . У зв`язку з цим позивач просить суд визнати незаконним та скасувати в частині рішення сесії Ківерцівської міської ради №3/27 від 19.04.2019, скасувати запис №33238442 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнати за Ківерцівською міською радою право власності на вказану земельною ділянку та повернути земельну ділянку у власність територіальної громади. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.10.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У відзиві на позовну заяву представник Ківерцівської міської ради зазначив, що [PERSON] не порушила порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, надала всі законодавчо необхідні документи, на підставі яких її було включено до Списку громадян, яким затверджувались проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Вказав, що орган місцевого самоврядування не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Те, що [PERSON] голосувала за прийняття рішення Ківерцівської міською радою №3/27 від 19.04.2019 не є підставою для Ківерцівської міської ради для скасування зазначеного рішення. Також зазначив, що заперечує щодо стягнення з Ківерцівської міської ради судового збору. У письмових поясненнях третя особа зазначає, що [PERSON] звернулась із заявою до Відділу з надання адміністративних послуг Ківерцівської районної державної адміністрації про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0721886800:02:001:0344. До заяви заявниця подала оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. Розгляд таких заяв та документів здійснює державний реєстратор. Перед проведенням державної реєстрації прав державним реєстратором було встановлено черговість розгляду заяв, зареєстрованих в базі даних заяв на таке майно, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, прийнято рішення про державну реєстрацію прав, відкрито розділ в Державному реєстрі прав та внесено відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, про об`єкт та суб`єкт цього права, та було сформовано витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник Ківерцівської міської ради в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання їй поштових відправлень із судовими повістками на адресу зареєстрованого її місця проживання та шляхом розміщенням судових оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. Третя особа в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що рішенням Ківерцівської міської ради від 19.04.2019 №3/27 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність земельних ділянок [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Звози Ківерцівського району Волинської області площею 0,2000 га кадастровий номер 0721886800:02:001:0344 (а.с.14-19). Із протоколу третьої сесії сьомого скликання Ківерцівської міської ради від 19.04.2019, на якій були присутні 22 із 27 депутатів, вбачається, що при розгляді порядку денного «Про дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для ведення особистого селянського господарства» проголосовано «за» - одноголосно, в тому числі за дане питання голосувала і [PERSON] (а.с.23). Вартість земельної ділянки, яку отримала [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Звози Ківерцівського району Волинської області площею 0,2000 га кадастровий номер 0721886800:02:001:0344, становить 82327,55 грн., що підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №03-4/4845 від 18.09.2020 (а.с.32). За [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровий номер 0721886800:02:001:0344, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №223964758 від 15.09.2020 (а.с.31). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Так, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частинами третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону; склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку; правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради. Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У статті 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори. Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради. Згідно із частиною дванадцятою статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (частини друга, четверта, шоста статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до частин першої - третьої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). У статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз`яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою. Таким чином, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є сільська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу. Визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів. Так, із частини другої статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» слідує, що обов`язки щодо попередження конфлікту інтересів у депутата місцевої ради покладено не лише на такого депутата, але і на відповідну постійну комісію ради. У частині першій статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Отже, як склад ради, так і склад її органів утворюють саме депутати цієї ради, які і приймають відповідні рішення у межах компетенції ради на її сесії. Тому вважати, що за наявності конфлікту інтересів у одного депутата ради це не зачіпає будь-яким чином інших депутатів, не можна. Такий висновок ґрунтується на тому, що певна кількість депутатів входить до постійної комісії, яка у обов`язковому порядку має бути створена відповідною радою саме для запобігання та урегулювання конфлікту інтересів у депутата ради. Однак, відповідачами не надано суду доказів того, що при підготовці сесії Ківерцівської міської ради розглядалося питання щодо наявності та врегулювання конфлікту інтересів у депутата [PERSON] . Також не надано доказів того, що при розгляді питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] депутати міської ради, які входять до постійної комісії, яка уповноважена вирішувати питання конфлікту інтересів, вирішували вказане питання. Якщо Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано правовий статус, склад та повноваження і порядок дій органів місцевого самоврядування, то терміни «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів», «неправомірна вигода», «подарунок» вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про запобігання корупції», про що прямо зазначено у примітці до статті 59-1 названого Закону. Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення недоліків корупційних правопорушень. У статті 1 цього Закону надано значення термінів, які у ньому вживаються: близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено суб`єктів, на які поширюється дія цього Закону, згідно пунктів 1 та 2 частини першої якої передбачені особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зокрема, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. У статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» (тут і надалі у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) передбачено спеціальні правила, особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування. Зазначено, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів. Тобто, при виникненні конфлікту інтересів у депутата сільської ради він має діяти у відповідності до правила, передбаченого у статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з яким можливість брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою пов`язано з виконанням ним такої умови: самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Разом з тим, у частині другій статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Крім того, у частині другій статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. З урахуванням вимог статті 59-1 та 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» необхідно зазначити, що про наявність такого конфлікту інтересів мав заявити і член відповідної постійної комісії міської ради, до обов`язків якої входить урегулювання конфлікту інтересів у депутатів міської ради чи будь-який депутат міської ради, якому було відомо про голосування [PERSON] питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність. Згідно із частиною першою статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства з питань запобігання корупції, органу місцевого самоврядування. Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.03.2019 у цивільній справі №442/730/17. Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.06.2020 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою та частиною другою статті 172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., оскільки вона, будучи депутатом Ківерцівської міської ради, свідомо не повідомила про наявність у неї конфлікту інтересів та брала участь у голосуванні під час прийняття рішення, яким її донці [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства площею по 0,2000 га, чим порушила вимоги пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.36-38). Постановою Волинського апеляційного суду від 31.07.2020 постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.06.2020 залишено без змін (а.с.39-41). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 ЗК України). Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (частина перша статті 125 ЗК України). За наведених обставин, суд вважає, що рішення Ківерцівської міської ради від 19.04.2019 №3/27 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність земельних ділянок» в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] є незаконним, оскільки прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки [PERSON] голосувала за прийняття такого рішення, та бездіяльності інших депутатів відповідної ради, які не вчинили жодних дій для врегулювання такого конфлікту. Порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна регламентується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Враховуючи вищенаведене, на підставі статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає скасуванню запис №33238442 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2000 га з кадастровим номером 0721886800:02:001:0344 за [PERSON] . Крім того, оскільки рішення Ківерцівської міської ради від 19.04.2019 №3/27 в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] є незаконним, відтак [PERSON] безпідставно набула у власність вказану земельну ділянку, а тому ця ділянка підлягає поверненню у власність Ківерцівської міської ради. Відтак, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню повністю. Разом з тим, суд звертає увагу, що [PERSON] не позбавлена можливості звернутися до Ківерцівської міської ради про розгляд заяви про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства у встановленому законом порядку, оскільки порушення, допущене радою при прийнятті оскаржуваного рішення, не є перешкодою для повторного розгляду вказаного питання із дотриманням вимог чинного законодавства. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 6306 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2020 №6944 (а.с.1). Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню повністю, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню пропорційно понесені витрати на сплату судового збору в сумі 6306 грн.

Outcome: approved