Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить виселити [PERSON] з житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] який належить [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, 21 квітня 2010 року відповідачем передано позивачу кошти у розмірі 3000,00 доларів США у рахунок придбання домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] що на той час належав [PERSON], померлої [INFO] року про що була складена розписка. 13 листопада 2012 року на ім'я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS], після смерті [PERSON], з урахуванням 1/2 частини спадкового майна,від якої відмовився [PERSON]. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2012 року по справі № 429/9670/2012, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2013 року присуджено до стягнення з [PERSON] та з [PERSON] на користь [PERSON] коштів за договором авансу в розмірі 3996 гривень 50 копійок та 23979 гривень. Оскільки відповідач фактично не набув право користування майном, однак користується ним не маючи прав, чим порушуються права позивача, як власника, позивач просить задовольнити позов. Позивач надав заяву згідно якої просить розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог позивача з таких підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2012 року, виданого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в державному реєстрі за № 1-5265 [PERSON] належить на праві власності домоволодіння [ADDRESS] У відповідності до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2012 року по справі № 429/9670/2012, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2013 року присуджено до стягнення з [PERSON] та з [PERSON] на користь [PERSON] коштів за договором авансу в розмірі 3996 гривень 50 копійок та 23979 гривень. Згідно описової та мотивувальної частини означеного рішення, на підставі розписки від 22 вересня 2009 року [PERSON] взяв завдаток за будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в розмірі 500 доларів США у [PERSON], зобов'язався протягом п'яти місяців оформити документи та передати всі права на будинок після отримання залишку суми. Згідно розписки від 21 квітня 2010 року [PERSON] взяла завдаток за будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в розмірі 3000 доларів США у [PERSON], зобов'язалась після оформлення документів забрати залишок суми грошей та віддати документи. Договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Частиною 2 ст. 156 ЖК України встановлено, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Оцінюючи докази, досліджені судом в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що позивач на день розгляду справи є власницею спірного будинку, відсутність доказів на підтвердження права володіння, користування або розпорядження відповідачем щодо спірного нерухомого майна, реєстрацію відповідача за адресою: [ADDRESS] що свідчить про самовільне та безпідставне зайняття приміщення зазначеного нерухомого майна, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості реалізовувати свої права власника даного житлового приміщення, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та виселити відповідача з зазначеного домоволодіння без надання іншого житлового приміщення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved