Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач 01 лютого 2016 року звернулась до суду з указаним позовом, зазначивши, що сторони 29.11.2013 року зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вересня 2014 року сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільного господарства. Позивач переконана, що збереження шлюбу є неможливим у зв'язку з цим, звернулася до суду та просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, його місце реєстрації судом не установлено. Відповідно до частини 9 статті 74 ЦПК відповідача було викликано до суду шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 26 лютого 2016 року № 38 (а.с.23). З огляду на те, що позивач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, не повідомив про причини неприбуття до суду, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.11.2013 року у виконавчому комітеті Зуйської селищної ради Білогірського району Автономної Республіки Крим, актовий запис № 87, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). [INFO] року у сторін народився син [PERSON] (а.с.7). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). В силу статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки установлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні витрати. Ураховуючи вимоги указаної норми процесуального закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений при зверненні до суду в сумі 551,2 грн. (а.с.2). Крім того, відповідно до пункту 6 частини 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як установлено з матеріалів справи, позивачем згідно із квитанцією 0.0.510085776.2 від 22.02.2016 року було оплачено публікацію у газеті «Урядовий кур'єр» від 26.02.2016 року № 38 (5658) в сумі 420 грн (а.с. 20 «а»). Ураховуючи викладене, указані витрати, понесені позивачем, що пов'язані з викликом відповідача через публікацію оголошення про виклик до суду підлягають також стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved