Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань по кредитному договору, укладеному між сторонами 30.10.2007 року на суму 250000 доларів США зі строком повернення до 1.01.2033 року та сплатою 11,50% річних, станом на 13.07.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 271 444,82 доларів США, відсотки у розмірі 27\~111,13 доларів США, яка стягнута з відповідачів рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27.01.2011 року. На даний час вказане судове рішення не виконано, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів 1\~701\~892,79 грн. інфляційних втрат, 193\~886, 52 грн. 3% річних, 183\~600,25 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просив відмовити в частині позову про стягнення нарахувань за встановленим індексом інфляції, оскільки знеціненню підлягає лише грошова одиниця України, а кредит наданий у доларах США. Крім того, просив відмовити в частині позову до поручителя про стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Також просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №02-2/7610-К від 30 жовтня 2007 року на суму 250\~000,00 доларів США під 12,45 % річних за користування із терміном погашення до 29 жовтня 2037 року. Згідно пунктів 4.4, 4.5. кредитного договору сплата відсотків здійснюється позичальником не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту, що є невідємною частиною договору. 06.05.2009 року між сторонами було також укладено додаткову угоду, якою кредитний договір було викладено в новій редакції, а саме; з 6 травня 2009 року по 9 квітня 2011 року позичальник сплачує кредитору за користування кредиту відсотки в розмірі 3,66% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений строк в розмірі 11,66%; з 10.04.2011 року по 9.04.2016 року 15,96% річних за користування кредитом понад встановлений строк в розмірі 23,66 %, з 09.04.2016 року - в розмірі 12,45%. Для забезпечення виконання кредитних зобовязань 30 жовтня 2011 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №03-2/7610-П. Відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитом. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний крім повернення позикодавцеві позики, сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч. 2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. За рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 271\~444,82 доларів США, що еквівалентно 2\~154\~294,67 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки. На час звернення до суду з даним позовом [PERSON] не сплатила суму заборгованості, яка існує перед позивачем, за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Так як зобовязання за кредитним договором продовжує існувати між сторонами, відповідно до розрахунку позивача, станом на 28.12.2015 року відповідач має заборгованість за відсотками по кредитному договору, яка складає 183\~600,25 доларів США за період з 27.01.2011р. по 28.12.2015р. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи те, що сторонами не домовлено про збільшення позовної давності, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням комунальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення. Враховуючи наведене, беручи до уваги таку заяву відповідачів та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам підлягають задоволенню за три роки до дня звернення до суду (19.01.2016р.) в розмірі 116\~196,06 доларів США за період з 19.01.2013р. по 19.01.2016р., з розрахунку 108,19 доларів США на день за 1074 дні, в межах заявлених позивачем вимог. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 193\~886,52 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання за кредитним договором №02-2/7610-К від 30 жовтня 2007 року, підлягає задоволенню. В той же час, згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В спірних правовідносинах кредитні кошти за кредитним договором №02-2/7610-К від 30 жовтня 2007 року видавалися в іноземній, а не національній валюті, а, відтак, правові підстави для стягнення індексу інфляції в сумі 1\~701\~892,79 грн. відсутні. Згідно ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 12 договору поруки від 30.10.2007 року, цей договір діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником чи поручителем. Однак така умова договору не відповідає ч. 1 ст. 252 ЦК України, за якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.\~ Таким чином, строк дії договору поруки між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] не встановлено. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Як встановлено рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2011 року про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Універсал Банк» заборгованості, 18.11.2009 року відповідачу [PERSON] направлялася вимога про погашення заборгованості, яка 20.11.2009 р. отримана нею. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 відповідно до якої строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. Виходячи з наведеного, позов в частині вимог до [PERSON] задоволенню не підлягає. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial