Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

ПАТ «КСЗ» звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просив суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS] внаслідок відсутності понад встановлені строки; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у власності ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» перебуває гуртожиток [ADDRESS]. Згідно ордеру № 51 від 19.12.1996 року [PERSON], 1990 року народження, разом з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON], було заселено до зазначеного гуртожитку та виділено житлову площу в кімнаті № 18. Станом на 18.09.2017 року у кімнаті [ADDRESS] зареєстрована одна особа [PERSON]. Починаючи з листопада 2008 року і по теперішній час [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації. Тому позивач вважає,що відповідач втратила право на користування даним житловим приміщенням. 06.11.2017 року слухання справи було відкладено, у зв'язку з неявкою відповідача у справі. 30.11.2017 року слухання справи було повторно відкладено, у зв'язку з неявкою відповідача у справі. В судове засіданні позивач свого представника не направив, в позовній заяві мається клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з'явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» є власником гуртожитку [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих № 667 від 26.11.1975 року і № 896 від 03.10.1977 року. Згідно ордеру № 51 від 19.12.1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] надано право на проживання в гуртожитку в [ADDRESS]. Згідно довідки гуртожитку № 214 від 19.09.2017 року станом на 18.09.2017 року у кімнаті [ADDRESS] зареєстрована одна особа - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України , при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно актів про не проживання № б/н від 27.03.2017 року , від 24.04.2017 року, від 26.05.2017 року, від 30.06.2017 року, від. 01.08.2017 року, від 04.09.2017 року [PERSON] не проживає у кімнаті [ADDRESS] з 2008 року по теперішній час. Отже, судом встановлено, що на даний час [PERSON] не користується вище вказаним житловим приміщенням протягом 9 років. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. На підставі вище викладено, враховуючи близько 9 років, що перешкоджає власнику належно володіти , користуватися та розпоряджатисяданим житлом,суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратила право на користування вказаним приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved