Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи його наступним: 24.01.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № CSXRF110700062 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4158,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 05.04.2014 року складає 33811,51 грн. Просять суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CSXRF110700062 від 24.01.2008 року у розмірі 33811,51 грн., та судові витрати у розмірі 338,12 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 32826,92 грн. та судові витрати. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив суд застосувати термін позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 24.01.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № CSXRF110700062 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4158,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не виконав договірні умови з повного та вчасного повернення кредитних коштів, в результаті чого у нього перед банком виникла заборгованість за даним кредитом, яка станом на 05.04.2013 року склала 32826 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 4158 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 114 грн. 76 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1496 грн. 88 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 25017 грн. 91 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1539 грн. 37 коп. штраф (процентна складова), яка підлягає до стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Одним з передбачених чинним цивільно-процесуальним законодавством України засобів доказування є проведення в рамках справи судової експертизи. В ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача була проведена судово-економічна експертиза. Відповідно до висновку № 1300/13-23 від 27.12.2013 року експерт підтвердила правильність нарахування заборгованості по кредиту, відсоткам за кредитом, а також заборгованості по комісії за користування кредитом, штраф (фіксована частина). Суд не бере до уваги п. 5 висновку експерта, оскільки відповідно до умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) 2007 року, які діяли на момент укладання договору п. 5.3 при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, однак експерт при наданні відповіді на запитання суду брав до уваги умови надання кредиту 2009 року (а.с.8-26), які не діяли на момент укладання кредитного договору. Відповідно до п. 5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) 2007 року у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Крім того, при укладанні договору позивачу були відомі всі умови договору та не існувало інших умов, які б примусили позивача прийняти ці умови на вкрай невигідних для нього умовах. Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Суд критично відноситься до посилання представника відповідача про те, що пропущений позивачем термін позовної давності, оскільки відповідно до п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) 2007 року термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст. 258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Однак, відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, що укладається у письмовій формі. Представником позивача був наданий розрахунок заборгованості по пені, який відповідає умовам надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) 2007 року п. 5.4 нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником, що й було зроблено банком за період з 24.01.2008 року по 28.02.2011 року. За таких умов вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені є правомірною. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved