Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши наступне. 05.08.2004 року між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» і [PERSON] був заключений кредитний договір № б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 15000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. До теперішнього часу зобовязання позичальником за вищевказаним кредитним договором не виконані, у звязку з чим, станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 30232,56 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, постановивши заочне рішення (а.с. 2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив застосуватии строки позовної давності (а.с. 43). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 05.08.2004 року між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» і [PERSON] був заключений кредитний договір № б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 15000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10). До теперішнього часу зобовязання позичальником за вищевказаним кредитним договором не виконані, у звязку з чим, станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 30232,56 грн. (а.с. 5-9), яка складається з наступного: -7800,10 грн. - заборгованість за кредитом; -20732,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимогам закону. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж з погашення заборгованості був внесений відповідачем 14.05.2014 року (а.с. 9 зворот. бік). В подальшому, банком самостійно списувалися кошти з рахунку відповідача. До вимог про стягнення пені та штрафу встановлена спеціальна позовна давність строком в один рік, а тому її строк закінчився 15.11.2015 року, банк звернувся до суду з позовом 15.11.2016 року. Аналогічна позиція висловлена в Постановах Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 761/14514/14-ц, від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14 та від 18 червня 2014 року у справі №6-61цс14. З урахуванням викладеного, є підстави для ухвалення рішення про часткове задоволення позову у звязку з спливом строку позовної давності щодо вимоги про стягнення пені. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (а.с. 16). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial