Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач 09.07.2014 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони з грудня 2012 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала. Зазначила, що позивач має боргові зобов»язання перед батьками відповідача. За таких обставин вважає, що розірвання шлюбу до погашення боргових зобов»язань позивача, є неможливим. Разом з тим, відповідач пояснила, що примирення з позивачем та відновлення подружніх стосунків суперечить її інтересам. Вона втратила почуття кохання до позивача. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 липня 2005 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб від 28.07.2005 року, актовий запис № 1274 (а.с.3). Від цього шлюбу спільних дітей не мають. Встановлено, що сторони з грудня 2012 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. За таких обставин, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим. З огляду на те, що відповідач не вбачає підстав для примирення сторін, внаслідок відсутності почуття кохання до позивача, посилання відповідача, як на підставу відмови в задоволенні даного позову щодо непогашених боргових зобов»язань у позивача, суд вважає безпідставним. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі , шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами будуть вирішуватися окремо. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved