Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач 04 березня 2016 року звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача, просила стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач змінила вимоги, просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Пояснила, що за час спільного проживання з відповідачем народились дитина - [PERSON] [INFO]. [PERSON] в даний час не працює. [PERSON] проживає окремо, будь - якої допомоги на утриманню дитини не надає. Відповідач працездатний, має мінливі заробітки, а тому в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Відповідач позов визнав частково, не заперечив щоб з нього стягувалися аліменти на утримання дочки в розмірі, визначеному позивачем в сумі 500 грн. , однак вважає , що аліменти будуть розподілятись неналежним чином і дані кошти не будуть повністю витрачатися на потреби дитини. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховною Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується, що її батьком є відповідач. ( а.с. 7). Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливі заробітки. Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими та погоджується з розміром аліментів, які просить стягувати позивач в розмірі 500 грн. Будь - яких обставин , які б перешкоджали відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved