Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позива [PERSON] 07.04.2017 звернулася до суду з указаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] за життя на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчувався у грудні 1978 року Лозуватською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, належав житловий будинок № 28, що по вул. Матросова, в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. 23.10.2015 [PERSON], померла. На випадок смерті [PERSON] здійснила розпорядження своїм майном, склавши заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу по справі, Після смерті [PERSON], померлої 23.10.2015, позивач звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували право власності на вищевказане нерухоме майно, та запропоновано звернутися до суду. Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відсутні. Зважаючи на те, що за життя спадкодавцем втрачено оригінал договору купівлі-продажу, а отримати дублікат неможливо, оскільки вказаний договір посвідчувався у грудні 1978 року Лозуватською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області та архіви документів до цього часу не збереглися, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок «А», загальною площею 71,1 кв.м, житловою площею 49,2 кв.м, з господарчими будівлями: сарай «Б», площею 21,32 кв.м, погріб «В», площею 6,25 кв.м, вбиральні «Г», сарай «Д», площею 19,15 кв.м, літню кухню «Е», площею 13,41 кв.м, гараж «Ж», площею 20,7 кв.м, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Матросова, 28, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23.10.2015 Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], правом на участь у судовому засіданні не скористалися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.75). Відповідач Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с.29). У звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 23.10.2015 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 641721 (а.с.3) Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За приписами ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На випадок смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24.11.2011 секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 403, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу по справі (а.с.37) Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43006945 від 19.12.2016, заповіт є чинним (номер у спадковому реєстрі 40578148) (а.с.39). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має у визначений для прийняття спадщини шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про її прийняття. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки подала у встановлений законом строк заяву до нотаріуса (а.с.34) Зі змісту спадкової справи № 103/2016, що заведена після смерті [PERSON], померлої 23.10.2015 вбачається, що до нотаріальної контори з заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття окрім позивача [PERSON] ніхто не звертався (а.с.33-73) Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, на імя [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМА 357512 від 10.03.2017 та НМА 357512 від 10.12.2017 на земельні ділянки площею 0,289 га та 2,590 га (а.с.68-71). Разом з тим, постановою нотаріуса від 10.03.2017, позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23.10.2015, на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Матросова, 28, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірний житловий будинок (а.с.73) Як слідує з реєстраційного посвідчення та довідки начальника КП ДОР «Криворізька БТІ» від 20.05.2016 № 147261, право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано в реєстровій книзі № 4, запис № 885 на [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого у грудні 1978 року Лозуватською сільською радою народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області. Вартість спірного житлового будинку станом на 23.03.2017 становить 86606,00 грн. Позивач вказувала та даний факт ніким не спростований, що договір купівлі-продажу на житловий будинок, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Матросова, 28, ще за життя втрачено [PERSON], померлою 23.10.2015 Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення, оскільки іншим шляхом, окрім визнання права власності в порядку спадкування за заповітом у судовому порядку, у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Outcome: approved