Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач, 10 лютого 2017 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті баби [PERSON], померлої 01 жовтня 2006 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON], померлої 01 жовтня 2006 року. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що перебувала в скрутному матеріальному становищі, проживає в сільській місцевості, регулярне транспортне сполучення з районним центром відсутнє. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини шість місяців. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 01 жовтня 2006 року. Це вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії ІІ-ЛЕ №573537, яке видане управлінням ЗАГС адміністрації Старооскольського міського округу Білгородської області Росії,/повторно/ 02 листопада 2016 року). Як убачається з досліджених в судовому засіданні: свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №453771, яке видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 19 листопада 1988 року; свідоцтва про народження серії І-ЯК №393891, яке видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області, 20 червня 1969 року; копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016980588, від 11 серпня 2016 року, виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, позивач є онукою померлої 01 жовтня 2006 року [PERSON]. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Це вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №455684, яке видане 11 серпня 2016 року /повторно/ Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] /син [PERSON]Т./, помер 05 березня 2004 року. Тобто, судом установлено, позивач є спадкоємцем за правом представлення (ст.1266 ЦК України). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла з тої причини, що перебувала в скрутному матеріальному стані. Отже, ту обставину, що позивач перебувала у скрутному матеріальному стані, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved