Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також позивач) звернулось до суду з позовом, який обґрунтовується тим, що 18.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (надалі також відповідач) був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Оскільки станом на 24.05.2018 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 28312 грн. 03 коп., з яких: заборгованість за кредитом 1008,30 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 22179,35 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3300 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1324,38 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1762,00 грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 25.06.2018 року суд вирішив розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2013 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. (а.с.7). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов договору і кредит не повернув, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. \~ \~ \~ \~Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач одночасно заявив вимоги про стягнення пені з комісією в сумі 3300 грн., не розмежувавши їх, та штрафів в сумі 500 грн. та 1324,38 грн., які застосовані як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача штрафів. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 93,6%, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог судовий збір в сумі 1649,23 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст. 61 Конституції України, ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial