Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано_Франківської обласної дирекції звернувся до [PERSON], [PERSON] про стягнення неповернутої суми кредиту, відсотків та пені. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, а представник позивача подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № 014/14-10/291 від 30.05.2008 року та додатковою угодою №014/14-10/291-1 від 08.01.2009 року, Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» надало [PERSON] грошову кошти в сумі 28000 доларів США з розрахунку 15 % річних з кінцевим строком повернення згідно умов договору (а.с.12-23). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки №014/14-20/291-95 від 15.10.2009 року (а.с.20-23) . Згідно положень договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, та станом на 31.10.2014 року заборгованість по кредиту становить 45869,46 доларів США., що в гривневому еквіваленті складає 722426,75 грн., а саме: 19710,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 310435,80 грн. - заборгованість за кредитом; 13655,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 215066,00 грн. - заборгованість за відсотками та 12503,47 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 196924,95 грн. (а.с.6-9). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/291 від 30.05.2008 року в розмірі 722426,75 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved