Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №DNABRX02920009 від 18.09.2007 року станом на 18.03.2013 року в розмірі 100866,68 грн. Відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з зустрічним позовом у якому просила визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №DNABRX02920009, що укладений 18.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та невстановленою особою. Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору №DNABRX02920009 від 18.09.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 12960,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своєю заявою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Згідно з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до умов договору про надання кредиту. Проте, відповідач порушив умови договору та свої зобовязання належним чином не виконав і тому станом на 18.03.2013 року має заборгованість в розмірі 100866,68 грн. за кредитом, процентам за користування кредитом, комісії, пені та штрафам, згідно розрахунку, яку до теперішнього часу добровільно не сплатив. Зустрічний позов [PERSON] мотивований тим, що відповідач в дійсності договору №DNABRX02920009 від 18.09.2007 року з позивачем не укладала, будь-яких заяв не підписувала. Кредитний договір, на який посилається позивач в дійсності підписано не нею, а іншою особою, а тому він підлягає визнанню недійсним. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представники відповідача позов ПАТ КБ «Приватбанк» не визнали, зустрічний позов підтримали та пояснили, що відповідач ніколи не укладала кредитного договору з ПАТ КБ «Приватбанк», а насправді договір, на який посилається позивач, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та іншою особою, що могла видати себе за [PERSON] незаконно заволодівши її персональними даними. На підтвердження факту невідповідності підпису у заяві від імені [PERSON] було проведено судово-почеркознавчу експертизу, яка підтвердила, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис» наданої на дослідження заяви позичальника та підпис у графі «Получил(ла)» у видатковій накладній, підпис у графі «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування, у графі «Подпись» довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Крім того, щоб в майбутньому повністю виключити необґрунтовані вимоги позивача на підставі договору, який відповідачем не підписувався, зазначений договір слід визнати він недійсним, оскільки він суперечить вимогам закону. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та невстановленою особою, що використала персональні дані відповідача [PERSON], укладено кредитний договір №DNABRX02920009, відповідно до якого зазначеною особою отримано кредит в розмірі 12960,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На даний час умови договору та зобовязання щодо погашення кредиту належним чином не виконуються, а тому станом на 18.03.2013 року виникла заборгованість в розмірі 100866,68 грн. за кредитом, процентам за користування кредитом, комісії, пені та штрафам, згідно розрахунку, яку до теперішнього часу не сплачено. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин (в т.ч. договір як багатосторонній правочин) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України). З висновку судово-почеркознавчої експертизи №419 від 15.05.2015 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис» наданої на дослідження заяви позичальника та підпис у графі «Получил(ла)» у видатковій накладній, підпис у графі «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування, у графі «Подпись» довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» виконаний не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідача не виник обвязок щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, оскільки між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] не виникли зобовязальні правовідносини, оскільки кредитний договір відповідачем не укладався, грошові кошти ним не отримувались. Натомість, обовязок повернення отриманих коштів виник у невстановленої особи, що при підписанні договору назвала дані відповідача. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту №DNABRX02920009, що укладений 18.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та невстановленою особою є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що договір про надання споживчого кредиту від 18.09.2007 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним саме для відповідача [PERSON], що зазначена стороною договору, оскільки кредитний договір відповідачем не укладався, грошові кошти ним не отримувались. Таким чином, наявні підстави для визнання вищезазначеного договору недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved