Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач 02.06.2015 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, - В обґрунтування позову позивач зазначив, що у шлюбі перебуває з відповідачкою з 22.04.1995 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вже тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сімї неможливо. Майнового спору не має. В судове засідання 24.09.2015 року позивач не зявився, але 01.09.2015 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання 24.09.2015р. відповідачка не зявився, проте 22.09.2015 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнала позов. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON]. (надалі позивач) та [PERSON] (надалі відповідач) 22.04.1995 року зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії I-НО № 309875, виданого Маріупольськім міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 288 (а.с.8). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «Субботіна». Від шлюбу у позивача та відповідача народилася син [PERSON], [INFO] (вже повнолітній). Таким чином суд приходить до висновку, що подружнє життя сторін не склалося, сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе, сторони досягли згоди щодо спору. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved