Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 28 березня 2014 р., згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 8\~400,00 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 1 березня 2015 р. [PERSON] помер. За життя [PERSON] умови договору виконав не у повному обсязі, внаслідок чого заборгованість за вказаним кредитним договором станом день його смерті становить 7 115,89 гривень, яка складається з: 7 102,20 гривень заборгованість та кредитом, 13,69 гривень заборгованість за відсотками. Позивачем було вжито заходів, направлених на розшук можливих спадкоємців померлого [PERSON], в результаті чого отримано інформацію, з якої випливає, що спадкоємцями померлого є [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 608, 1054, 1218, 1219, 1268, 1269, 1281, 1282 Цивільного кодексу України просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у загальному розмірі 7\~115,89 гривень та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не прибули, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причину неявки не повідомили. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток на судові засідання, які відбулись 16 листопада 2016 р. та 12 грудня 2012 р., конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання та не запитом, що свідчить про фактичну відмову відповідачів від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 28 березня 2014 р. між позивачем та [PERSON] було укладено\~\~договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8\~400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (арк. справи 5). Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 6 березня 2010 р. № СП-2010-256, передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Зокрема, як передбачено п.п. 2.1.1.5.5 п. 2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 6 березня 2010 р. № СП-2010-256, клієнт банку зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених договором. У зв'язку з порушенням\~\~[PERSON] зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 1 березня 2015 р. становить 7 115,89 гривень, яка складається з: 7 102,20 гривень заборгованість та кредитом, 13,69 гривень заборгованість за відсотками, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором (арк. справи 3 4). 1 березня 2015 р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 318890, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1708 (арк. справи 31). У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України\~ до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналіз положень ст.ст. 608, 1218, 1219 Цивільного кодексу України\~ свідчить, що у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи чи спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України\~ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як передбачено частиною другою статті 1281 Цивільного кодексу України\~ кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищевказаних норм права позивачем 26 січня 2016 р. була направлена претензія кредитора від 16 січня 2016 р. за вих. № SAMDNWFC00003150688 до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори (арк. справи 40). У відповідь на претензію 10 лютого 2016 р. позивачем отримано відповідь Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 30 січня 2016 р. № 147/02-14, зі змісту якої випливає, що претензію кредитора перенаправлено до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за місцем заведення спадкової справи (арк. справи 41). 11 лютого 2016 р. позивачем було отримано лист приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 4 лютого 2016 р. за вих. № 20/02-14, згідно з яким спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є [PERSON]І та [PERSON] (арк. справи 42). 10 травня 2016 р. позивачем до відповідачів у справі направлено листи-претензії від 29 квітня 2016 р. вих. №№ SAMDNWFC00003150688/1, SAMDNWFC00003150688/8, за яким [PERSON] та [PERSON] запропоновано в добровільному порядку сплатити суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 березня 2014 р. у розмірі 6\~956,11 гривень (арк. справи 43, 44), однак вказані заходи не дали результатів, у звязку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом. На виконання ухвали суду від 16 листопада 2016 р. до суду надійшла копія спадкової справи № 15/2015 до майна померлого 1 березня 2015 р. [PERSON] З матеріалів спадкової справи випливає, що 3 вересня 2015 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на таке майно: 2/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] / вул .Сталеварів, буд .5, кв. 20, грошові вклади, що зберігаються на рахунках у ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ [PERSON]» та на рахунках у Маяковському відділенні Запорізького РУ ПАТ КБ «Приватбанк»: на 1/3 зазначеного майна матері спадкодавця [PERSON] та на 2/3 частки зазначеного майна сину спадкодавця [PERSON] Також в матеріалах спадкової справи наявна претензія кредитора зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 5, спадкова справа № 15/2015 (арк. справи 54). Проаналізувавши обставини справи та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями всіх прав та обовязків померлого 1 березня 2015 р. [PERSON], відтак обовязок щодо виконання умов кредитного договору № б/н від 28 березня 2014 р. після смерті боржника покладається саме на них. Частиною першою статті 1282 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (арк. справи 49).

Outcome: approved