Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач 06.07.2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.10.2007 року, від якого у сторін народився син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча офіційно працює та має можливість надавати таку допомогу. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з таких мотивів. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України (частина 4 статті 130 ЦПК України). Відповідно до ст.174 ЦПК України, суд у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено, що з 20 жовтня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Відповідно до свідоцтвом про народження серії [NUMBER] у сторін у шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене вище, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 06 липня 2016 року. Згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 551,20 грн. 20 коп. судового збору. На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. За таких обставин,

Outcome: approved