Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KTD0F704830815 від 08.12.2012 року в загальному розмірі 6847,00 грн. та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що 08.12.2012 р. між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк», «Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». [PERSON] отримала кредит у розмірі 6847,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 18.01.2017 р. утворилася заборгованість в сумі 12477,73 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 3879,81 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 4,40 грн., заборгованість за комісією за користуванням кредитом - 1917,20 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5605,95 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 570,37 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у своїй заяві позивач просив розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України, причини неявки не повідомила. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 02.06.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.12.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № KTD0F704830815 шляхом підписання заяви разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», за умовами якого банк надав боржнику у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі цілі в розмірі 6847,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця ТОВ «САВ-Дистрибьюшн». Термін користування кредитом встановлений до 07 січня 2016 року включно. Процентна ставка за кредитом 0,12 % річних. Позичальник повинен сплачувати банку щомісячно винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 95,86 грн., що зазначено в п. 5 заяви позичальника. Крім того позичальник при здійсненні погашення за кредитом сплачує банку за розрахунково-касове обслуговування платню в розмірі: через операційну касу банку - 5 грн. за кожний платіж, через платіжний термінал банку - 3 грн. за кожний платіж, через електронний банк Приват 24 - 0,1 грн. за кожний платіж, що здійснюється з поточного (карткового) рахунку, через послугу «Регулярний платіж» - 0.00 грн., що передбачено п. 6 заяви. Відповідно до п. 7 заяви позичальника сторони узгодили розмір щомісячного платежу та період сплати, а саме щомісячний платіж складає 185,41 грн., з 16.03.2014 р. - 281,27 грн., період сплати з 11 по 15 число кожного місяця. Згідно п.2.4.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, в разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту, але не менше 1 грн. Відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів з будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 18.01.2017 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 12477,73 грн., яка складається з: 3879,81 грн. - заборгованість за кредитом, 4,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1917,20 грн. - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 5605,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг: - 500 грн. - фіксована частина, 570,37 грн., - штраф (процентна складова). Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом та за процентами за користування ним. При цьому, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі комісії за даним кредитним договором. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № KTD0F704830815 від 08.12.2012 року, станом на 18 січня 2017 року було нараховано заборгованість по комісії за користуванням кредитом у розмірі 1917,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга означає діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що передбачена п.5 заяви позичальника щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту має правову природу комісії, що також наведено в розрахунку заборгованості за кредитом, проте вказана послуга не може бути визнана додатковою послугою, за яку споживачу може бути нарахована комісія. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 1.1.5 кредитного договору, яким передбачено сплату комісії за надання кредитних ресурсів, є нікчемним з моменту укладення кредитного договору, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 1917,20 грн. не підлягають задоволенню. Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м.Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені та штрафів необґрунтованими. А отже суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог також відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 18.01.2017 р. має заборгованість за Кредитним договором в розмірі 3884,21 грн.: - 3879,81 грн. - заборгованість за кредитом, - 4,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 498,07 грн.

Outcome: partial