Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач 03.06.2019 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємці за законом: [PERSON] - брат позивачки, [PERSON] - сестра позивачки та сама позивачка поділили спадщину згідно договору про поділ спадщини. Так, у позивачки виникли право на спадкування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що решта спадкоємців, а саме: [PERSON] - син спадкодавця та онук - [PERSON] , відмовилися від прийняття спадщини, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на згаданий вище житловий будинок. Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які претендують на вищевказане спадкове майно спадкодавця - немає. В зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву і просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідач в підготовче судове засідання не з`явиіся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнають та не заперечують проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 34/2019, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] мати позивачки - [PERSON] померла (а.с.8.). До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя мати позивачки заповіту не складала. Спадкоємцями за законом на спадкове майно є діти спадкодавця: позивачка - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онук спадкодавця по праву представлення - [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк, позивачка, її брат - [PERSON] та сестра - [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В., кожен окремо, із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. А спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , відмовилися від прийняття спадщини (матеріали спадкової справи). 24 травня 2019 року [PERSON] - брат позивачки, [PERSON] - сестра позивачки та сама позивачка [PERSON] уклали договір про поділ спадщини за реєстровим №845, який було посвідчено приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В.. Згідно даного договору до позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, перейшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Таким чином, позивачка є єдиними спадкоємцем за законом на згаданий вище житловий будинок. Інші спадкоємці за законом та заповітом - відсутні. 24.05.2019 позивачка разом з іншими спадкоємцями за договором про поділ спадщини, звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. із заявою про видачу їм Свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, того ж дня брату позивачки - [PERSON] та її сестрі - [PERSON] були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину. У видачі ж позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений спадковий житловий будинок приватним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та запропоновано звернутися до суду (а.с.21). Позивачка як єдиний спадкоємець, яка прийняла у спадщину житловий будинок по [ADDRESS] , але через відсутність правовстановлюючих документів на нього не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, звернулася до суду з даним позовом. Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно була спадкодавець, підтверджується довідкою виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Таращанського району Київської області №79 від 07.02.2019, випискою з погосподарської книги № 2 за період 2006-2010 роки та з погосподарської книги № 4 за період 2011-2020 роки, виданих сільським головою Володимирівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.9-12). За даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: житловий будинок з прибудовою, сарай, прибудова, вбиральня, душова, ворота з хвірткою, огорожа. Загальна площа приміщень будинку становить 69,6 кв.м., житлова площа - 35,4. Вартість будинку, господарських будівель та споруд, згідно звіту про оцінку майна №19-495, становить 109820 грн. (а.с.14-19). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved