Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2007 року відповідач 12.03.2007 року отримав кредит у розмірі 2 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.11.2013 року має заборгованість - 34 358,29 гривень, яка складається з наступного - 8 000 гривень - заборгованість за кредитом, 24 245,99 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1 612,30 гривень - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляла, від неї до суду не надходило заяви про розгляд справи у її відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 12.03.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (а.с. 8-12). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ЗАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати [PERSON] кредит в сумі 2 000 гривень, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 36,00 % на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту. [PERSON] зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотків, винагороду, комісію. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 12.03.2007 року не виконала взагалі. В результаті чого в неї станом на 31.11.2013 року мається заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 34 358,29 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 8 000 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі - 24 245,99 гривень, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1 612,30 гривень - штраф (процентна складова), які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 343,58 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 12.03.2007 року не виконала взагалі. В результаті чого в неї станом на 31.11.2013 року мається заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 34 358,29 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 8 000 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі - 24 245,99 гривень, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1 612,30 гривень - штраф (процентна складова). А також враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» повторне заочне рішення, в тому числі ухвалене тим же складом суду, оскаржується в загальному порядку, встановленому ЦПК, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення (частина третя статті 232 ЦПК). Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже ухвалювалося заочне рішення у справі тим же складом суду, а тому повторне ухвалене заочне рішення у справі оскаржується в загальному порядку.

Outcome: approved