Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд із позовом до ГУ Міндоходів у Волинській області, Першого відділу ДВС ЛМУЮ, Другого відділу ДВС ЛМУЮ, [PERSON], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту. Вказує, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 10.07.2006 року отримав кредит у розмірі 58250 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 10.07.2021 року, а в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором останній надав квартиру, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Шкільна, 14/2. У зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду, а рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на квартиру. Постановами ДВС, слідчого ГУ Міндоходів накладено арешт на нерухоме майно. Зазначає, що має вищий пріоритет на майно, що перебуває в іпотеці і належить [PERSON] Просить зняти арешт з квартири та земельної ділянки площею 0,0441 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві власності, та на які було накладено арешт згідно постанов першого відділу ДВС ЛМУЮ від 30.10.2009 року, 06.10.2011 року, 03.10.2012 року, постанови другого відділу ДВС ЛМУЮ від 06.10.2011 року та постанови слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації у Волинській області про порушення кримінальної справи № 55-031-10 від 13.05.2010 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2014 року до участі у справі як співвідповідача залучено УМВС України у Волинській області. Представник позивача Кузін Є.В. у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с.155). Представник ГУ Міндоходів у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності та письмові пояснення, з яких вбачається, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, вказав, кримінальна справа в рамках якої накладено арешт на нерухоме майно передана на підставі постанови від 27.12.2010 року у прокуратуру Волинської області, відомостей про прийняті рішення у рамках даної кримінальної справи до ГУ Міндоходів у Волинській області не надходили (а.с.62,64-65). Представник Першого відділу ДВС ЛМУЮ у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, просив розгляд справи проводити за відсутності представника, просили винести рішення на розсуд суду (а.с.68). Представник Другого відділу ДВС ЛМУЮ у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності, вказав, що арешт накладено відповідно до ухвали № 2-6231 від 27.03.2011 року про заходи забезпечення позову, поклався на розсуд суду при прийнятті рішення (а.с.153). [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.144-147). Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.148). Представник УМВС України у Волинській області у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи здійснювати на підставі наявних матеріалів у справі, позов про зняття арешту з майна УМВС не визнає, в задоволенні позову просить відмовити повністю. Із письмових заперечень вбачається, що кримінальна справа в межах якої накладено арешт в провадженні в слідчих ОВС області, зокрема Луцького МВ УМВС України у Волинській області не перебувала, будь-яких рішень у ній слідчими органів внутрішніх справ області не приймалось (а.с.149-151). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши подані у сукупності докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № VO18GК00000985 відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 58250,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2021 року (а.с.6-11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10.07.2006 року між сторонами укладено договір іпотеки та додатковий договір іпотеки № VO18GК00000985, предметом яких є квартира, яка знаходиться по [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2006 року, та земельна ділянка, площею 0,0441 га, що знаходиться за цією ж адресою (а.с.12-16, 32-35). Як вбачається із копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 13561404 від 28.11.2013 року, на вищевказані квартиру та земельну ділянку накладено 21.07.2006 року та 01.11.2006 року заборону на відчуження (а.с.17). У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2012 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON], за кредитним договором № VO18GК00000985 від 10.07.2006 року у розмірі 41854, 75 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] із застосуванням процедури продажу, визначеної ст. 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», визначено початкову ціну та стягнуто із відповідача судовий збір. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 02.08.2014 року, вищевказане рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2014 року, змінено із наданням позивачу права звернення стягнення шляхом продажу вищевказаної квартири на підставі договору іпотеки № VO18GК00000985 від 21.07.2006 року з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.21-31). Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 13561404 від 28.11.2013 року, Першим відділом ДВС ЛМЮ постановами про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2009 року та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.10.2011 року накладено арешт на нерухоме майно відповідача [PERSON] (а.с.18-19, 37-38). Другим ДВС ЛМУЮ постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2011 року також накладено арешт нерухомого майна (а.с.19). Постановою про порушення кримінальної справи № 55-031-10 від 12.05.2010 року слідчим відділом податкової міліції Державної податкової адміністрації у Волинській області накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с.18). Як вбачається із повідомлень Першого відділу ДВС ЛМУЮ від 04.12.2013 року та 2014 року арешт накладений накладений на майно боржника може бути зняти за рішенням суду (а.с.40-42). Із матеріалів справи також встановлено, що відповідач ГУ Міндоходів на заяву позивача про зняття арешту відповіді не надало, а лише повідомило про скерування заяви начальнику для розгляду та вирішення по суті (а.с.44-45). Із відповіді Луцького МВ УМВС України у Волинській області встановлено, що зняти арешт на майно [PERSON] неможливо, оскільки кримінальна справа № 55-031-10 закрита і здана в архів Луцького МВ, а працівниками СВ Луцького МВ відомості про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] до ЄРДР не вносились. Рекомендовано, з приводу зняття арешту з майна звернутися до слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Волинській області, оскільки працівниками даного відомства було накладено арешт на майно [PERSON] (а.с.46). Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Враховуючи, що обтяження нерухомого майна було зареєстровано позивачем 21.07.2006 року та 01.11.2006 року року, тобто раніше виникнення прав третіх осіб, щодо даного майна, і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріоритетом, а також те, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2012 року проводиться процедура реалізації нерухомого майна в рахунок погашення боргу відповідача [PERSON],то в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги за рахунок спірного заставленого майна. Водночас, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не був стороною кримінальної справи, у рамках якого постановою слідчого відділу податкової міліції ДПА у Волинській області про порушення кримінальної справи № 55-031-10 від 13.05.2010 року було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] Так, із пояснень відповідача ГУ Міндоходів та УМВС Волинської області вбачається, що вищевказана кримінальна справа закрита, що не позбавляє позивача, який є іпотекодержателем спірного майна, звернутися в суд з даним позовом до будь-кого з сторін даного спору про звільнення майна з-під арешту, та зобов'язання їх вчинити дії щодо цього майна, якщо доведе, що такі дії були неправомірними. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про звільнення нерухомого майна, що перебуває в іпотеці з-під арешту, підлягають до задоволення, оскільки порушено право ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателя спірного майна.

Outcome: approved