Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з\~ [PERSON] заборгованості за кредитним договором №992АІ20130619001 від 19.06.2013 року на загальну суму 172855,81 грн. та судових витрат в в розмірі 2592,84 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що 19.06.2013 року сторонами по справі укладено кредитний договір №992АІ20130619001, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 139500,00 грн. із сплатою відповідачем 16,3% річних в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 18.06.2020 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Проте оскільки відповідач взятих зобов`язань належним чином не виконує, станом на 10.07.2015 року перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 172\~855,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із сплаченим судовим збором в сумі 2\~592,84 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши 17.03.2016 року, 22.03.2016 року, 31.03.2016 року, 22.04.2016 року, 12.05.2016 року, 17.05.2016 року, 24.05.2016 року, 30.05.2016 року, 15.06.2016 року, 19.07.2016 року заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання 24.02.2016 року, 10.03.2016 року, 24.03.2016 року, 11.04.2016 року, 18.04.2016 року, 04.05.2016 року, 13.05.2016 року, 25.05.2016 року, 13.06.2016 року, 22.06.2016 року, 16.08.2016 року, 26.08.2016 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену у позовній заяві позивачем та в адресній довідці П`ятихатського РС ГУДМСУ в Дніпропетровській області №98 від 16.02.2016 року, проте надав 22.02.2016 року, 18.04.2016 року, 13.06.2016 року, 22.06.2016 року, 16.08.2016 року до суду заяви про відкладення судового розгляду, посилаючись на територіальну віддаленість від місця розгляду справи, виникнення сімейних обставин, надання часу для можливості досудового врегулювання спору, за станом здоров`я, за викликом до військомату для проходження медичного огляду тощо. Крім того, в клопотанні від 18.04.2016 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись з нарахуванням пені, відсотків та штрафних санкцій, до заяви від 22.06.2016 року додав копію листа начальника Криворізького відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Ларіонова В.Є., згідно з яким 08.06.2016 року відповідачем отримано рішення про надання дозволу на добровільне погашення заборгованості до 07.07.2016 року. Суд зазначає, що посилаючись на різні вищевказані обставини (територіальну віддаленість від місця розгляду справи, наявність сімейних обставин, через поганий стан здоров`я, через виклик до військкомату для проходження медичного огляду тощо), відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження причин неявки через вищевказані причини, зазначені ним у заявах, у зв`язку кожна причина неявки відповідача (окрім надання часу для посудового врегулювання спору) не визнана судом поважною. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач, який повідомлений про судові засідання,\~ повторно без поважних причин не з`явився, а представник позивача вказав на відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України\~ ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19.06.2013 року на підставі укладеного того ж дня сторонами по справі договору кредиту №992АІ20130619001 на купівлю автотранспортних засобів ПАТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] \~ кредит в розмірі 139500,00 грн. із сплатою відповідачем 16,3% річних в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 18.06.2020 року. Згідно п. 1.1 кредитного договору надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.1.2 даного договору кредит надавався для оплати придбаного автомобіля марки «SKODA RAPID» 2013 року випуску сірого кольору (надалі за текстом «Транспортий засіб»), згідно з договором купівлі-продажу №145 від 13.06.2013 року з ТОВ «АСТ-КОМБІ». Пунктом 1.3. договору передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій витрат на здійснення забезпечення заставою вимоги, сторони укладають п.п.1.3.1 договір застави транспортного засобу визначеного п.1.2 договору, вартістю 155000,00 грн., який також забезпечує виконання зобов`язань відповіача за додатковим договором. Згідно з п.3.2.3. кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можлив штрафних санкцій. Відповідно до п.3.3.6. договору, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4. цього договору. Згідно з п.3.3.7. позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати ануїтетні платежі за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному\~ в графіку погашення кредиту. Відповідно до п.4.1 договору кредиту у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених\~\~ п.1.1.1 цього договору, комісій передбачених умовами цтого договору, а також прострочення\~\~строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3., 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день\~\~прострочення. Згідно з п. 4.2. кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п 3.3.2., 3.3.4., 3.3.6., 3.3.7., 3.3.9.-3.3.19 (3.3.20) цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.3, 3.3.8. нього Договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Пунктом 4.4 кредитного договору встановлено, що в разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов`язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи. Відповідно до п.7.6 договору кредиту встановлено, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами, прийнятих на себе зобов`язань. Перед укладенням вказаного договору відповідач повідомлений про умови кредитування, даний факт підтверджується особистим підписом відповідача у зазаначеному договорі, тарифах на послуги по наданню кредиту, пам`ятці позичальника від 19.06.2013 року тощо. Відповідно до матеріалів справи відповідачем отримані грошові кошти від позивача у зазначеному в позові та договорі розмірі, доказів іншого до суду не надано, проте свої зобов`язання перед ПАТ «Укрсоцбанк Крепко О.Ю. належним чином не виконав, чим порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до вимог ст.ст.6,\~ 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~\~ Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Норми ст.628 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.1 ст.137 ЦПК України\~ передбачає, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Суд зазначає, що жодною особою, яка бере участь у справі, клопотання/заяви про витребування доказів до суду не надано, як і не зазначено жодною особою, яка бере участь у справі, про підстави для звільнення від доказування обставин, на які\~ вони посилаються в обґрунтування вимог/заперечень. Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно з п.п.1),2) ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед ПАТ «Укрсоцбанк», який узгоджується та підтверджується дослідженими судом матеріалами цивільної справи, станом на 10.07.2015 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаною кредитною угодою становить 172855,81грн., з яких 130970,29 заборгованість за пенею, 21109,87 грн. заборгованість за відсотками, 4544,68 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 4950,95 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 5391,66 грн. інфляційні витрати за кредитом, 5888,36 грн. інфляційні витрати за відсотками. Відповідно до клопотання відповідача [PERSON] від 18.04.2016 року, останнім визнано позовні вимоги частково\~ визнано частково, не визнавши заявлені вимоги з нарахуванням пені, відсотків та штрафних санкцій. Проте жодних підстав невизнання зазначених сум та/або доказів неправомірного визначення цих сум позивачем відповідачем до суду не надано, як і не зазначено відповідачем конкретного розміру позовних вимог, які начебто ним визнано, у зв`язку з чим обставини невизнання відповідачем позовних вимог суд вважає необґрунтованими. Щодо посилань відповідача про часткове врегулювання спору під час розгляду справи суд зазначає, що відповідно до повідомлення начальника Криворізьського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Ларіонов В.Є. від 22.06.2016 року на заяву [PERSON] від 01.06.2016 року щодо надання реструктуризації кредитної заборгованості за кредитним договором №992АІ20130619001 від 19.06.2013 року, останнього повідомлено про надання дозволу на добровільне погашення 100% заборгованості за тілом та процентами за вищевказаним кредитним договором до 07.07.2016 року. За умови погашення відповідачем 100% заборгованості за тілом та процентами по кредиту та судових витрат в сумі 2592,84 грн. останній звільняється від відшкодування заборгованості за пенею та штрафами, проте станом на 26.08.2016 року ні позивачем, ані відповідачем доказів на добровільне погашення заборгованості, в .т.ч. часткового, та/або доказів врегулювання спору за вказаним кредитним договором іншим шляхом до суду не надано та судом не досліджено. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки сума заборгованості підтверджується наданими до суду матеріалами, доказів погашення заборгованості, в т.ч. частково, відповідачем за укладеною сторонами кредитною угодою та доказів припинення договору сторін не надано, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується\~положеннями ст.88 ЦПК України\~\~ та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2592,84 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.526,527,551, 625,1054 ЦК України,

Outcome: approved