Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач 03.07.2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» суми заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2007 року та додатковою угодою №1 від 17.09.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Згідно даного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 14800 доларів США строком користування до 25.10.2017 року зі сплатою 14,49 відсотків на рік. Крім того, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту 25.10.2007 року між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки відповідно до якого останні поручаються перед кредитором у повному обсязі, за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань. Відповідач [PERSON] взяті зобов'язання у строки передбачені договором, не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 04.04.2014 року за позичальником рахується 23381,75 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно 23381,75 доларів США кредитної заборгованості на користь позивача та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому уточнивши позовні вимоги просив стягнути достроково солідарно [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 10376,36 грн. та 22487,33 доларів США за кредитним договором №804/6/10/2007/840к/105 від 26 жовтня 2007 року, та Додатковою угодою № 1 від 17 вересня 2010 р. А також в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 804/6/10/2007/840к/105 від 26.10.2007 року, Додатковою угодою № 1 від 17.09.2010 р. а саме нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 121,2 кв. м який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], позов не визнали та надали письмові заперечення згідно яких за даним договором передбачено достроково повернення отриманого кредиту лише після одержання письмового повідомлення кредитора про дострокове повернення кредиту оскільки такого повідомлення не було просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Згідно кредитного договору №804/6/10/2007/840к/105 від 25.10.2007 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» (свідоцтво №794080 про державну реєстрацію юридичної особи було змінено найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON], останній отримав грошові кошти у сумі 14800 доларів США з кінцевим терміном повернення 25.10.2017 року. Із договору іпотеки № 804/6/10/2007/840к/105 від 26.10.2007 року, та Додаткової угодою № 1 до вищевказаного договору іпотеки від 17.09.2010 р. укладених між позивачем та [PERSON] останній передав в іпотеку з метою виконання зобов'язання по кредитному договору №804/6/10/2007/840к/105 від 25.10.2007 року, житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м який знаходиться за адресою [ADDRESS]. З розрахунку суми боргу вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 04.04.2014 року по кредитному договору становить 23381,75 доларів США. (з них: заборгованість по кредиту - 13820,43 доларів США., пеня за порушення строків платежу - 203,41 доларів США., відсотки за користування кредитом - 7663,67 доларів США., щомісячна комісія - 1003,23 доларів США., штраф за порушення положень кредитного 691,02 доларів США.) З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 25.10.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладеного договори поруки, відповідно до п. 1.1 якого поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №804/6/10/2007/840к/105 від 25.10.2007 р. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.2 договору поруки від 25.10.2007 року встановлена солідарна відповідальність відповідачів. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Окрім цього, з матеріалів справи також вбачається, що 27.06.2014 року позивачем на адресу відповідачів були направлені досудові вимоги, в яких банк повідомив останніх про порушення зобов'язань за кредитним договором. Тому посилання відповідачів на те, що жодних письмових або будь-яких інших вимог банку про сплатою відповідачем боргових зобов'язань кредитора на її адресу не надходило та доказів направлення на її адресу таких письмових вимог банком не надано, до уваги судом не беруться, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах доказами. Натомість не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення солідарно кредитної заборгованості із відповідачів [PERSON] та [PERSON] оскільки між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду 17.09.2010 року до кредитного договору №804/6/10/2007/840к/105 від 25.10.2007 р., згідно якого сторони домовились, щодо збільшення відповідальності позичальника [PERSON], дана додаткова угода підписана боржником [PERSON] та поручителем [PERSON] Докази на підтвердження повідомлення поручителів [PERSON] та [PERSON] про зміни до умов кредитного договору від 25.10.2007 року, та надання ними згоди на таке підвищення в матеріалах справи відсутні. Таким чином розмір відповідальності збільшився без згоди поручителів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно роз'яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №15 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення його відповідальності, то відповідно до положень до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки в договорах поруки від 25.10.2007 року укладених між позивачем та [PERSON] та [PERSON] сторони не узгодили умови про можливість збільшення відповідальності боржника [PERSON] без додаткового повідомлення поручителів та укладення з ним додаткової угоди, а з матеріалів справи не вбачається інформованості останніх та їх згоди на збільшення відповідальності, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України вищезазначені договори поруки з 17 вересня 2010 року (дати укладення додаткової угоди №1 до кредитного договору №804/6/10/2007/840к/105) припинили свою дію і правовідносини сторін щодо поруки припинились. Крім того, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до пункту 1) статті 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із змісту договору іпотеки, будинок, який є предметом іпотеки, є постійним місцем проживання відповідача, його загальна площа становить 121,2 кв.м, а тому на підставі вказаного Закону на це житло не може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, отже і в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: partial