Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов*язання згідно договору фінансового лізингу, укладеного між ними 05.09.2013 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 05.08.2014 року складає відповідно 22668 гривень 34 копійки. В обґрунтування позову «ПриватБанк» посилається на те, що відповідно до вищевказаного договору фінансового лізингу відповідачу був наданий у платне користування автомобіль марки Lifan, модель х60, 2013 року випуску, тип транспортного засобу - позашляховик, номер кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, лізингові платежі своєчасно не сплачувались, а тому станом на 05.08.2014 року виникла заборгованість в розмірі 22668,34 гривень. Позивач в судове засідання не з*явився, однак представником ПАТ КБ «ПриватБанк» Сауляк Є.В., який діє на підставі довіреності №1240-О, виданої 24.04.2013 року, подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який був викликаний до суду через оголошення в пресі, повідомлений таким чином про день, час та місце розгляду справи /а.с 18/, в судове засідання не з*явився, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки. Частиною 9 статті 74 ЦПК України визначено, що з опублікуванням оголошення в пресі про виклик в суд відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №VІ00А +28262957 від 05.09.2013 року остання виразила своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на веб - сайті www.privatbank.ua /а.с. 6/. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи в сукупності складають Договір фінансового лізингу. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Статтею 806 ЦК України та частиною 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов*язуєтьсся передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до вимог, передбачених статтею 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотним умовами договору є предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюєтьсяу порядку, встановленому договором. Відповідач згідно умов договору фінансового лізингу отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки Lifan, модель х60, 2013 року випуску, тип транспортного засобу - позашляховик, номер кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та зобов*язався сплачувати щомісячні платежі, пов*язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графк лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль належить ПАТ КБ «ПриватБанк» на праві власності. Пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов*язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п.2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім, зазначеної інформації лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі інших грошових зобов*язань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт. В порушення зазначених норм закону та умов договору зобов*язання належним чином не виконані, внаслідок чого відповідно до акту прийому - передачі відповідач повернув предмет лізингу ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов*язання (неналежне виконання). Згідно частини 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов*язання або не виконав його у стрк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.2.9.4.8.2.4. договору фінансового лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов*язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, якщо відповідно розділу 2.9.4.1. «Визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобов*язання лізингоодержувача перед лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобов*язаннями. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплати неустойки. Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов*язання. Відповідно до п.2.9.4.9.8. договору фінансового лізингу при порушенні лізингоодержувачем будь - якого грошового зобов*язання за договором понад 30 календарних днів, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов*язується сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 250 (двісті п*ятдесят) гривень+5% від суми невиконаного зобов*язання. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені статтею 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», якою передбачено право лізингодавця на відшкодування збитків. Станом на 05.08.2014 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 22668 гривень 24 копійки, зокрема: - 8463 гривні 50 копійок заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу; - 3870 гривень 88 копійок заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; - 9016 гривень 42 копійки заборгованості з пені; -250 гривень 00 копійок штрафу (фіксованої частини); - 1067 гривень 54 копійки штрафу (відсоток від суми заборгованості). На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання, повернув предмет лізингу Банку, що є істотним порушенням договору фінансового лізингу, укладених між сторонами, оскільки «ПриватБанк» внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати лізингові платежі, на що позивач розраховував при укладенні договору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до договору фінансового лізингу. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, про що свідчить платіжне доручення від 21.10.2014 року /а.с. 1/. З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження ПАТ КБ «ПриватБанк» судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. На підставі ст., ст.1, 6, 10, 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст., ст.554, 610-612, 625, 627, 806 ЦК України,

Outcome: approved