Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач 06.02.2014 року звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] року померла [PERSON], 1924 р.н., яка була матір'ю позивача, після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 3-х кімнатної квартири, загальною площею 66,7 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в будинку житлово-будівельного кооперативу «Сатурн-1». [PERSON] була членом ЖБК «Сатурн-1» на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 19.01.1991 р. №786 та повністю сплатила паєнакопичення за спірну квартиру 18.01.1991 р. в розмірі 9,093 крб. [INFO] року померла [PERSON], та не встигла офіційно зареєструвати своє право власності на спірну квартиру, внаслідок чого не отримала свідоцтво про право власності на житло. У грудні 2013 року позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому, як спадкоємцю за законом, свідоцтва про право власності за законом на спірну квартиру. 14.01.2014 року за №182/02-31 позивач отримав письмову відмову від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру, та її державної реєстрації. З огляду на зазначені обставини позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права, з відповідним позовом в якому просив суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні 13.06.2014 року представник позивача [PERSON] позов підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та направив до суду лист, в якому зазначив про можливість розгляду справи у його відсутності (а.с. 25-26). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неприбуття суд не повідомив. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається з копії спадкової справи, позивач є спадкоємцем першої черги до майна померлої, який 13 грудня 2013 року звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому, як спадкоємцю за законом, свідоцтва про право власності за законом на спірну квартиру (а.с. 56-70 - копія спадкової справи). Постановою від 14.01.2014 року за №182/02-31 позивачу відмовлено Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру, та її державної реєстрації (а.с. 11, 70). Судом встановлено, що [PERSON] була членом ЖБК «Сатурн-1» на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 19.01.1991 р. №786 та повністю сплатила паєнакопичення за спірну квартиру 18.01.1991 р. в розмірі 9,093 крб., що підтверджується довідкою ЖБК «Сатурн-1» від 21.01.2014 року (а.с. 8), та квитанцією від 18.01.1991 р. (а.с. 9). Відповідно до ч.4, ч.5 Прикінцевих положень ЦК України, до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 ст. 1296 цього Кодексу передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пп. 4.12, п. 4 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Зважаючи на те, що позивач спадщину після померлої [PERSON] прийняв та [PERSON] в повному обсязі сплатила пайовий внесок на квартиру, суд вважає, що позов [PERSON] є законним та обґрунтованим, а отже таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved