Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач 05 травня 2010 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно останньої редакції уточнень зазначила, що вона змінила прізвище з «Лисичної» на «[PERSON]», у зв'язку з укладанням шлюбу 20 травня 2011 року. [INFO] помер її батько [PERSON], який за життя 30.12.2003 року склав заповіт, згідно якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати на день його смерті заповів позивачу. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], у встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак позивач не знайшла оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач звернулася до Генічеського районного суду Херсонської області з позовною заявою про визнання право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом. Генічеський районний суд постановив рішення, згідно з яким, визнав за позивачем право власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. Однак, 18 травня 2009 року із судової повістки Генічеського районного суду Херсонської області про перегляд вищезазначеного рішення, вона дізналася про існування рішення Третейського суду, яке було винесено. 27.02.2007 року постійно діючим, міжрегіональним третейським судом при асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ» справа № 02/06/07. Вказаним рішенням третейського суду були задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано дійсним договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS], та земельної ділянки від 18.01.2007 року. 20.02.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, та скасовано рішення третейського суду від 27.02.2007 року винесеного Постійно діючим міжрегіональним третейським судом при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ» по справі № 02/06/07, за позовом [PERSON] до [PERSON], про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна та земельної ділянки, визнання права власності. 07.07.2014 року Апеляційним Судом Дніпропетровської області була розглянута апеляційна скарга [PERSON] на вищезазначене рішення, та Ухвалою апеляційна скарга була відхилена, тому судове рішення набрало чинності 07.07.2014 року. Позивач просила визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти постановлення рішення в заочному порядку не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмово просила слухати справу у її відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належало на праві власності [PERSON], на підставі договору дарування домоволодіння, посвідченого 09.08.2003 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 4800 (а.с.10-11). 18 січня 2007 року [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, згідно якого [PERSON] придбав домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку (а.с.32). Згідно рішення третейського суду від 27.02.2007 року, постановленого Постійно діючим міжрегіональним третейським судом при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ», позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, визнання права власності задоволені, визнано дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на вказаний будинок (а.с.37-42). В силу ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення третейського суду від 27.02.2007 року, постановленого Постійно діючим міжрегіональним третейським судом при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ», за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, визнання права власності (а.с.103-106). Встановлено, що [PERSON] [INFO] помер (а.с.29). За життя, згідно заповіту від 30 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 6858, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на, що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.9). Встановлено, що [PERSON] змінила свої прізвище на «[PERSON]», у зв'язку з укладанням шлюбу з [PERSON] (а.с.60). Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно матеріалів спадкової справи № 886/2007, заведеної Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] із заявами про прийняття спадщини звернулися: 06 липня 2007 року [PERSON], 08 серпня 2007 року [PERSON], 15 вересня 2007 року [PERSON] (а.с.147-159). Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте, позивач на даний не має можливості отримати свідоцтво про на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки у спадкоємиці відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тобто, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] та успадкувала домоволодіння [ADDRESS], і тому вважає, що позовні вимоги є законними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved