Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 12 580,80 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 21.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № K2W3F606280118 відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4 832,84 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Проте [PERSON] умови кредитного договору порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 16.01.2016 року складає 12 580,80 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4 832,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2,76 грн., заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 6 669,92 грн. та штрафів, що складаються із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. і процентної складової штрафу у розмірі 575,28 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду подав заяву у якій просив справу розглянути у відсутності представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 21.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № K2W3F606280118, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4 832,84 грн. зі строком користування з 21.01.2013 року по 20.11.2013 року включно та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 4). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 7 кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 483,55 грн. у період з 21 по 25 число кожного місяця. Пунктом 14 кредитного договору передбачено, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у умовах та правилах за кожний день просрочки. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушує. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 16.01.2016 року у розмірі 12 580,80 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4 832,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2,76 грн., заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 6 669,92 грн. та штрафів, що складаються із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. і процентної складової штрафу у розмірі 575,28 грн. Отже, позивачем заявлені до стягнення пеня та штрафи, що в сукупності перевищує суму основного боргу. При ухваленні рішення суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України викладену у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, відповідно до якої: цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, з урахуванням зазначених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 4 832,84 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2,76 грн. та штраф у розмірі 500,00 грн. фіксована частина і 575,28 грн. процентна складова штрафу, а всього сума 5 910 грн. 88 коп. У частині вимог про стягнення пені у розмірі 6 669,92 грн. слід відмовити. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: partial