Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач 07.07.2016 року звернулась до суду із відповідним позовом. В обґрунтування позову зазначила наступне. Вона та відповідач [PERSON] є рідними сестрою та братом. Житловий будинок №140 по вулиці Фр.Крала в м.Харкові належав їх батькам [PERSON], що помер у 2009 році, та [PERSON], яка померла в 1991 року. З моменту народження вона проживає в даному будинку, відповідач був зареєстрований в будинку в якості члена сімї в 1992 році з дозволу батька [PERSON]. Також у будинку зареєстровані її діти донька [PERSON] та син [PERSON]. Вона є власником будинку на підставі договору довічного утримання та рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки та скандали, шкодить та краде майно, застосовує на її адресу погрози та образи. Коштів на проведення ремонту будинку відповідач ніколи не надавав та участі у веденні господарства не брав. Вона неодноразово була вимушена викликати поліцію у звязку із агресивною поведінкою відповідача, проводились з ним бесіди профілактичного характеру, але всі запобігання виявилися марними. 17.06.2016 року відповідач за місцем проживання наніс їй близько 30 колото-різаних ран грудної клітини. З 17 по 24 червня 2016 року вона перебувала на лікуванні з діагнозом перелами 7,8 ребер праворуч, множинні колото-різані рани грудної клітини та інше. Вважала, що в силу ст.391 ЦК України, вона як власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійснення права користування та розпорядження майном. А відповідно до вимог ч.1 ст.116, 157 ЖК України з урахуванням поведінки відповідача він повинен бути виселений без надання іншого житлового приміщення. Внаслідок систематичних протиправних дій відповідача, вона та члени її сімї постійно проживають в стані психологічної напруги, страху, тривоги, проживання з відповідачем в одному будинку не є можливим. В судовому засіданні позивач та її представник подану позовну заяву підтримали, позивач суду пояснила, що відповідач її рідний брат, вона неодноразово намагалась вирішити з ним питання щодо його поведінки, систематичного вживання алкогольних напоїв, влаштування сварок, зверталась до правоохоронних органів, з ним проводив бесіди дільничний інспектор, але все було марно. Вона вже зверталась до суду з аналогічним позовом, але їй було відмовлено, оскільки не проводились профілактичні заходи. Протягом тривалого часу ситуація залишалась незмінною та в черговий раз її брат в стані алкогольного спяніння влаштував сварку та завдав їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона перебувала на лікуванні, після зазначених подій відчуває страх. В подальшому подали суду заяви про закінчення розгляду справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, перебуває в слідчому ізоляторі м.Харкова, заяв про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції до суду не подавав, надав письмову заяву, в якій зазначив, що вимоги позову він не визнає. Посилався на те, що його сестра неодноразово намагалась виписати його з будинку, зверталась до суду, але рішенням від 22.12.2012 року їй було відмовлено, зазначене рішення було нею оскаржено, але апеляційний суд залишив його без змін. Позивач систематично провокувала скандали, викликала працівників поліції, але до нього жодного разу не було застосовано будь-які заходи, навіть штрафу. Посилався на те, що саме сестра наносила йому тілесні ушкодження, користуючись тим, що він не може її вдарити. Такі дії сестри призвели до того, що він не розумів значення своїх дій, лише бажав щоб вона замовчала, припинила його принижувати, бити. Просив відмовити в задоволенні позову, відкласти розгляд справи на невизначений термін оскільки він не має змоги надати відповідні докази. Також подавав суду заяву, в якій зазначив, що оскільки він засуджений Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, просив перенести розгляд справи до його звільнення. 3-я особа у справі [PERSON], вимоги позову підтримала, просила його задовольнити, зазначала, що позивач у справі її мати, відповідач дядько. Посилалась на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, кидається на мати, проживати спільно в одному домі з ним не можливо. Неодноразово проводились з ним розмови щодо його поведінки, умовляли його кинути пити, влаштуватись на роботу, але все було марно. В останній раз він влаштував скандал та завдав тілесних ушкоджень матері. В подальшому подала заяву та просила закінчити розгляд справи за її відсутності. 3-я особа [PERSON] позовні вимоги також підтримав, просив позов задовольнити. Посилався на обставини викладені позивачем та 3-ю особою, його сестрою [PERSON].В подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що спільне проживання з відповідачем в будинку є небезпечним як для нього, так й для його родини. Суд, вислухавши думку позивача, представника позивача, 3-х осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 19.05.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належні йому 7/8 частин житлового будинку з відповідною частковою надвірних будівель, що знаходиться за адресою м.Харків вулиця Франтішека Крала, 140 (а.с.10). Зазначений договір посвідчений у встановленому законом нотаріальному порядку. За даними копії паспорту позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] з 13.07.1973 року (а.с.5-6), [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 01.07.1994 року (а.с.7-8). Відповідно до довідки про складу сімї або зареєстрованих у житловому будинку від 02.06.2016 року № Д-7-716/0/154-16.08-39 1716/0/157-16 в будинку, що розташований за адресою м.Харків вулиця Франтішка Крала, 140 зареєстровані [PERSON], як власник будинку, [PERSON] брат, [PERSON], донька, [PERSON], син (а.с.4). Позивач [PERSON] зверталась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова із позовом про виселення [PERSON] у серпні 2010 року . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.12.2010 року в задоволенні позову було відмовлено. Підстави звернення до суду були аналогічними. Рішенням суду встановлено відсутність систематичності порушень, як того вимагає ст.116 ЖК України, також не було встановлено, що до відповідача застосовувались міри попередження, заходи громадського впливу (а.с.13-14). Ухвалою судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 31.03.2011 року, апеляційна скарга [PERSON] була залишена без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.12.2010 року було залишено без змін (а.с.11-12). Із змісту відповідного рішення вбачається, що [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Фр.Крала, 140 в м.Харкові, її право власності зареєстровано на 7/8 частин відповідно до договору дарування, на 1/8 частину на підставі рішення Орджонкідзевського районного суду м.Харкова від 13.05.1993 року. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Згідно з\~ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК УРСР\~та із урахуванням положень\~\~ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до\~ст. 157 ЖК УРСР\~членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1\~ст. 116 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 116 ЖК УРСР\~передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Стаття 109 ЖК УРСР\~передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, у тому числі колишніх, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до\~\~ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених\~\~\~\~ч. 1\~ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Із роз'яснень, викладених у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Позивачем було надано суду ряд копій постанов про відмову в порушенні кримінальної справи та висновків. А саме, копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.06.2009 року, із змісту якої вбачається, що між сторонами у справі стався конфлікт 25.06.2009 року, в порушенні кримінально справи було відмовлено, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду про недопустимість антигромадської поведінки в побуті, зловживання спиртним та насилля в сімї. (а.с.15). З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.02.2010 року вбачається, що 07.02.2010 року між сторонами у справі стався конфлікт, в порушенні кримінальної справи відмовлено, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.16). З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.02.2010 року вбачається, що 19.02.2010 року між сторонами у справі стався конфлікт, в порушенні кримінальної справи відмовлено (а.с.17). З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.02.2011 року вбачається, що 05.02.2011 року між сторонами у справі стався конфлікт, в порушенні кримінальної справи відмовлено, з учасниками сварки проведено профілактичну бесіду (а.с.18). З копії висновку від 15.04.2014 року вбачається, що 14.04.2014 року між сторонами у справі сталася свара, перевірка припинена, оскільки не стало можливим встановити факт порушення громадського порядку(а.с.19).З копії висновку від 05.04.2016 року вбачається, що відбулась сімейна свара, у відношенні [PERSON] складений адміністративний протокол за ст.173-2 КУпАП (а.с.20). З копії висновку від 04.05.2016 року вбачається, що відбулась сімейна свара, яка була врегульована та претензій ніхто не має (а.с.21). З копії висновку від 20.05.2016 року вбачається, що відбулась сімейна свара, у відношенні [PERSON] складений адміністративний протокол за ст.173-2 КУпАП (а.с.22). Відповідно до копії постанови від 22.06.2016 року Орджонікідзевського районного суду м.Харкова вбачається, що стосовно [PERSON] складено адміністративний протокол від 05.04.2016 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП, але зазначений матеріал був повернутий, оскільки не є можливим його розглянути за відсутності правопорушника, який перебував на той момент в слідчому ізоляторі (а.с.48). Відповідно до копії постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.08.2016 року вбачається, що на розгляді суду перебував адміністративний протокол щодо [PERSON] за ч.1 ст.173-1 КУпАП, щодо вчинення насильства в сімї, а саме влаштування сварки з сестрою позивачем у справі 31.03.2016 року, але провадження було закрито у звязку із закінченням строків притягнення до відповідальності (а.с.49). Відповідно до копії постанови від 21.07.2016 року Орджонікідзевського районного суду м.Харкова вбачається, що стосовно [PERSON] складено адміністративний протокол від 20.05.2016 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки останнім було вчинено сварку із сестрою позивачем у справі 18.05.2016 року, але зазначений матеріал був повернутий для до оформлення (а.с.50), в подальшому відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.09.2016 року провадження за зазначеним протоколом було закрито за відсутністю складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.51), у звязку з відсутністю доказу притягнення до відповідальності [PERSON] протягом року. Як вбачається із змісту наданої копії обвинувального акту [PERSON] обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України щодо дій спрямованих проти позивача в ніч з 16.06.2016 року на 17.06.2016 року (а.с.52-54). З копії вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.02.2017 року вбачається, що [PERSON] засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі (а.с. 90-98), вирок не набрав законної сили, оскаржується в апеляційному порядку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона особисто знайома з позивачем, відповідача не знає. Позивач скаржилась їй на брата, була у неї вдома влітку 2016 року, її стан був пригнічений, також бачила її у лікарні після нанесення тілесних ушкоджень. З наданих повідомлень Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області від 31.03.2016 року, 20.05.2016 року вбачається, що з [PERSON] проводились профілактичні бесіди з метою недопущення протиправної поведінки (а.с.23,24). В ході розгляду справи було допитано свідка [PERSON], який суду пояснив, що він є дільничним інспектором в Індустріальному відділі поліції, та в територію його обслуговування віднесено будинок, де проживають сторони у справі. Він неодноразово приходив за вказаною адресою, відповідач зловживав алкогольними напоями, він складав щодо нього протокол про притягнення до адміністративної відповідальності щодо насильства в сімї, вживання алкогольних напоїв. Зазначав, що відповідач вів паразитичний образ життя, приводив до будинку сторонніх осіб, що з ним розпивали спиртні напої, що фактично і призвело до таких наслідків. Позивач викликала поліцію й по службі «102», й зверталась до нього безпосередньо, оскільки відповідач не сплачував комунальні послуги, зловживав алкоголем. Він неодноразово проводив з ним профілактичні бесіди, рекомендував припинити таку поведінку, працювати, після проведених бесід відповідач на деякий час заспокоювався, але потім знову продовжував вести себе таким чином. Повідомляв, що відповідач коли вживав алкогольні напої становився агресивним. Протоколи складались щодо відповідача протягом 2012-2016 року, але провадження закривались за строком, оскільки він не зявлявся до суду. Пояснив суду, що працює на даній дільниці протягом 5 років, відповідача бачив систематично 2-3 рази на тиждень, в районі кіосків, майже щотижня скандали, він рекомендував позивачу викликати поліцію. Також зазначив, що під час спілкування з відповідачем, він його попереджав, що у разі неприпинення такої поведінки можуть наставати наслідки у вигляді виселення. Також позивач пропонувала відповідачу виселитись, варіанти відселення, але він відмовився. Покази зазначеного свідка щодо систематичності звернень підтверджуються відповіддю від 24.03.2017 року Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, із змісту якого вбачається, що протягом 2012 по 2016 рік надходило 19 повідомлень за вказаною адресою, з яких шість зареєстрованих кримінальних проваджень та тринадцять висновків (а.с.121). Враховуючи досліджені в ході розгляду справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для виселення відповідача з належного позивачці будинку, виходячи з того, що відповідач систематично порушує правила співжиття, на заходи адміністративного впливу не реагує, що робить неможливим для інших спільне проживання з ним в одному будинку.

Outcome: approved