Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Перший заступник прокурора Київської області діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за результатами аналізу додержання вимог земельного законодавства на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району прокуратурою Київської області виявлені порушення вимог законодавства під час відведення у приватну власність земельних ділянок. Встановлено, що відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук від 25.05.2017 (протокол № 9), за результатами розгляду клопотання Чабанівської селищної ради від 10.05.2017 № 649 та листа Інституту садівництва НААН від 18.05.2017 № 327, надано згоду Інституту садівництва НААН на припинення права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,71 га та передачу її до земель запасу Чабанівської селищної ради для обслуговування об`єктів соціальної інфраструктури, зокрема дитячої дошкільної установи та житлових кварталів, передбачених Генеральним планом с. Новосілки. У клопотанні до директора Інституту садівництва НААН України Гриника І.В. від 10.05.2017 № 649 Чабанівська селищна рада просила припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 0,71 га та передати її до земель запасу Чабанівської селищної ради в с. Новосілки по вул. Васильківській для виконання запланованого згідно Генерального плану с.Новосілки будівництва на даній земельній ділянці дитячої дошкільної установи на 220 дітей та соціальної інфраструктури для обслуговування житлових кварталів. В подальшому рішеннями Чабанівської селищної ради від 15.06.2017 за № 674 та від 16.06.2017 за № 685 затверджено проекти із землеустрою та відведено у приватну власність: [PERSON] земельну ділянку площею 0,3761 га з кадастровим номером [NUMBER] ; Владимиру Б.І. земельну ділянку площею 0,2999 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вищевказаних рішень Чабанівської селищної ради [PERSON] 27.06.2017 здійснив поділ земельної ділянки площею 0,3761 га з кадастровим номером [NUMBER] на 3 окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,0856 га, [NUMBER] площею 0,1258 га, [NUMBER] площею 0,1647 га, які 01.07.2017 на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 3628, 3635, 3642, посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., відчужив на користь [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,0856 га № 35940006 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181650; [NUMBER] площею 0,1258 га № 35940072 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181715; [NUMBER] площею 0,1647 га № 35940146 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181790). Крім того, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вищевказаних рішень Чабанівської селищної ради Владимир Б. І.. 26.06.2017 здійснив поділ земельної ділянки площею 0,2999 га з кадастровим номером [NUMBER] на 3 окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,1318 га, [NUMBER] площею 0,1271 га, [NUMBER] площею 0,041 га, які 01.07.2017 на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 3663, 3656, 3649, посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., відчужив на користь [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,1318 га № 35940374 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21182018; [NUMBER] площею 0,1271 га № 35940285 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181944; [NUMBER] площею 0,041 га №35940221 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181874). Таким чином, на даний час власником земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] площею 0,0856 га, [NUMBER] площею 0,1258 га, [NUMBER] площею 0,1647 га, [NUMBER] площею 0,1318 га, [NUMBER] площею 0,1271 га, [NUMBER] площею 0,041 га для ведення особистого селянського господарства являється [PERSON] . Установлено, що вказані рішення Чабанівської селищної ради прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого є незаконними та мають бути визнані недійсними з наступних підстав. Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Установлено, що спірна земельна ділянка площею 0,71 га перебувала у постійному користуванні Інституту садівництва НААН на підставі державного акта на право постійного користування землею від 30.12.2003 серії [NUMBER] у складі земель загальною площею 177,07 га для ведення сільськогосподарського виробництва в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13.11.2017 за № 10-10-0.221-17015/2-17 встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області не здійснювалось припинення права постійного користування Інституту садівництва НААН земельною ділянкою площею 0,71 га, у зв`язку з чим відповідна документація із землеустрою не розроблялася. Також, відповідно до інформацій Чабанівської селищної ради від 16.11.2017 № 1566 та Інституту садівництва НААН від 23.11.2017 № 30/816 наявність рішень про вилучення вказаної земельної ділянки, а також про припинення права постійного користування нею та передачу до земель запасу Чабанівської селищної ради, не підтверджено. Однак, не розроблялась і не погоджувалась в установленому законом порядку відповідна землевпорядна документація щодо визначення меж, місця розташування, прав на земельну ділянку, яка перебувала у складі земель площею 177,07 га Інституту садівництва НААН відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 30.12.2003 серії [NUMBER] . Таким чином, рішення Чабанівської селищної ради від 15.06.2017 за № 674 та від 16.06.2017 за № 685, якими відведено у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3761 га з кадастровим номером [NUMBER] та Владимиру Б.І. земельну ділянку площею 0,2999 га з кадастровим номером [NUMBER] , що належали Інституту садівництва НААН згідно державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] , прийняті всупереч вимог ст. ст. 13, 19 Конституції України, ч. 5 ст. 116, ст. ст. 141, 142 Земельного кодексу України, оскільки без припинення права постійного користування уповноваженим органом держави, селищна рада не мала повноважень розпоряджатися земельними ділянками державної власності Інституту садівництва НААН. Отже, Чабанівською селищною радою також всупереч вимог п. «е» ч. 4 ст. 84, ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, п.п. «а» п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» передано у приватну власність земельну ділянку державної власності загальною площею 0,71 га, яка належала на праві постійного користування Інституту садівництва НААН України. Поряд з цим установлено, що рішенням Чабанівської селищної ради від 11.08.2016 № 299 затверджено Генеральний план с. Новосілки. Відповідно до матеріалів вищевказаного Генерального плану с.Новосілки, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] площею 0,3761 га, [NUMBER] площею 0,2999 га для ведення особистого селянського господарства, які в подальшому було поділено на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] площею 0,0856 га, [NUMBER] площею 0,1258 га, [NUMBER] площею 0,1647 га, [NUMBER] площею 0,1318 га, [NUMBER] площею 0,1271 га, [NUMBER] площею 0,041 га належать до земель житлової багатоквартирної забудови та до земель громадської забудови, на яких передбачено зведення дитячої дошкільної установи на 220 місць, що є землями загального користування. Зазначена інформація підтверджується відповідним викопіюванням з містобудівної документації та Генеральним планом с. Новосілки. Таким чином, Чабанівською селищною радою, всупереч вимогам ст. ст. 6, 16, 17, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 38, 39, 83, 118 Земельного кодексу України, відведено у приватну власність земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] площею 0,3761 га, [NUMBER] площею 0,2999 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території передбаченої для будівництва об`єктів житлової багатоквартирної забудови та громадської забудови. Окрім цього, необхідно звернути увагу суду, що навіть у випадку наявності рішення про припинення чи вилучення земельної ділянки загальною площею 0,71 га Чабанівською селищною радою з грубим порушенням норм чинного законодавства передано спірні землі не для будівництва закладу освіти за волею власника земель державної власності, а здійснено підміну понять і штучно, під виглядом суспільної потреби у будівництві дошкільного закладу освіти на території с. Новосілки, тим самим виведено земельні ділянки з числа земель державної власності і передано їх у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. При цьому, правовий порядок земель сільськогосподарського призначення не має нічого спільного з правом будівництва на них дошкільного закладу освіти. Тому прокурор просив визнати недійсними рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району від 15.06.2017 № 674 «Про розгляд заяви гр. [PERSON] » та від 16.06.2017 № 685 «Про розгляд заяви гр. Владимира Б.І. ». Витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з чужого незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] площею 0,0856 га, [NUMBER] площею 0,1258 га, [NUMBER] площею 0,1647 га, [NUMBER] площею 0,1318 га, [NUMBER] площею 0,1271 га, [NUMBER] площею 0,041 га, які розташовані у [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 35216008015641. Представником відповідача Мартинова Е.А. було подано до суду відзив згідно якого представник просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі. Представник відповідача Чабанівської селищної ради подав до суду письмовий відзив згідно якого просив в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні прокурор вимоги позову підтримав та просив позов задоволити. Представники відповідача Мартинова Е.А., Чабанівської селищної ради та третьої особи [PERSON] проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити. Представник третьої особи Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України просив прийняти рішення відповідно до вимог закону. Інші сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, листом від 10.05.2017 року за вих.. № 640 Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась до Директора Інституту садівництва НААН України з проханням припинити право постійного користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,71 га, та передати до земель запасу Чабанівської селищної ради, що розташована в с . Новосілки по вул. Васильківській, яка перебуває в постійному користуванні «Інститут садівництва» НААН України. Відповідно до генерального плану [ADDRESS] Київської області на даній території, планується будівництво дитячої дошкільної установи (на 220 дітей), та соціальної інфраструктури для обслуговування житлових кварталів. Відповіднодо постанови Президії Національної академії аграрних наук від 25.05.2017 (протокол № 9), за результатами розгляду клопотання Чабанівської селищної ради від 10.05.2017 № 649 та листа Інституту садівництва НААН від 18.05.2017 № 327, надано згоду Інституту садівництва НААН на припинення права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,71 га (державний акт на право постійного користування землею серія [NUMBER] від 30.12.2003 р.) відповідно до норм статей 141 та 142 Земельного кодексу України і передачі її до земель запасу Чабанівської селищної ради для обслуговування об`єктів соціальної інфраструктури, зокрема дитячої дошкільної установи та житлових кварталів, передбачених Генеральним планом [ADDRESS] Київської області, затвердженим рішенням 19 чергової сесії VII скликання Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 11.08.2016 р. № 299. Рішеннями Чабанівської селищної ради від 15.06.2017 за № 674 та від 16.06.2017 за № 685 затверджено проекти із землеустрою та відведено у приватну власність: [PERSON] земельну ділянку площею 0,3761 га з кадастровим номером [NUMBER] ; Владимиру Б.І. земельну ділянку площею 0,2999 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вищевказаних рішень Чабанівської селищної ради [PERSON] 27.06.2017 здійснив поділ земельної ділянки площею 0,3761 га з кадастровим номером [NUMBER] на 3 окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,0856 га, [NUMBER] площею 0,1258 га, [NUMBER] площею 0,1647 га, які 01.07.2017 на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 3628, 3635, 3642, посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., відчужив на користь [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,0856 га № 35940006 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181650; [NUMBER] площею 0,1258 га № 35940072 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181715; [NUMBER] площею 0,1647 га № 35940146 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181790). Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вищевказаних рішень Чабанівської селищної ради Владимир Б. І.. 26.06.2017 здійснив поділ земельної ділянки площею 0,2999 га з кадастровим номером [NUMBER] на 3 окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,1318 га, [NUMBER] площею 0,1271 га, [NUMBER] площею 0,041 га, які 01.07.2017 на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 3663, 3656, 3649, посвідчених приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., відчужив на користь [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER] площею 0,1318 га № 35940374 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21182018; [NUMBER] площею 0,1271 га № 35940285 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181944; [NUMBER] площею 0,041 га №35940221 від 01.07.2017, номер запису про право власності 21181874). За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. З огляду на положення ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності. Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Прийняття рішення про передачу земель державної власності в комунальну власність, а також земельної ділянки в приватну власність із земель відповідно державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Пункт а) частини 1 статті 141 ЗК України визначає що підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; Стаття 142 ЗК України передбачає що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Так, згідно частин 1,2 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Рішення про вилучення, передачу спірної земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який в силу вимог ст.ст. 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до вимог п. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища яке існувало до видання цього акту. Статтею 387 ЦК України установлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 388 цього ж Кодексу, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, серед іншого, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статтями 387, 388 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити ризик свавілля. На думку ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні правацих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C. G. and Others v. Bulgaria, заява №1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, § 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, § 65)). Як зазначалось вище, за результатами розгляду клопотання Чабанівської селищної ради від 10.05.2017 року №649 та листа Інституту садівництва НААН від 18.05.2017 року №327 відповідно до Постанови Президії Національної академії аграрних наук від 25.05.2017 (протокол №9) було надано згоду Інституту садівництва НААН на припинення право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,71 га. та передачу її до земель запасу Чабанівської селищної ради, отже в розумінні ч.ч.3,4 ст. 142 Земельного кодексу України відбулося припиненя права постійного користування на вищезазначену земельну ділянку. Із листа Інституту садівництва НААН України від 12.10.2017 року № 26/701 вбачається що, Інститутом враховуючи звернення Чабанівської селищної ради, надавалася згода на вилучення із землекористування та передачі до земель запасу селищної ради земельної ділянки площею 0,71 га (кадастрові номери [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] . Отже землекористувач у встановленому порядку відмовився від земельної ділянки на користь Чабанівської селищної ради. Отримавши відповідну згоду на припинення право постійного користування земельною ділянкою, орган місцевого самоврядування діяв відповідно до закону, то земельні ділянки що були набуті відповідачем [PERSON] набуто правомірно, в зв`язку з чим відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право останнього підлягає захисту. Відповідач [PERSON] набув у власність спірні земельні ділянки на підставі цивільно-правових угоди, законність яких прокурором не оскаржена та право власності не скасовано. Таким чином, оспорювані рішення відповідача Чабанівської селищної ради прийняті у відповідності до діючого законодавства України і передбачені законом підстави для визнання їх недійсними відсутні. А отже і відсутні підстави для витребування на користь держави відповідних земельних ділянок. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і запереченьсуд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 321, 387, 388, 392 ЦК України, ст..ст. 141, 142, 152, 155 ЗК України, практики рішення Європейського суду з прав людини та

Outcome: dismissed