Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

ПАТ «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні землі. В обґрунтування позовних вимог вказують, що з метою підготовки документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками смуги відведення у адміністративних межах Рафалівської селищної ради Володимирецького району, Рівненської області Державне територіально-галузеве об»єднання «Львівська залізниця» уклало угоду із Державним підприємством «Рівненське державне науково-виробниче підприємство геодезії та кадастру» Л/П №142737/НЮ від 02.12.2014 року. При проведенні інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» на території Великожолудської сільської ради Володимирецького р-ну Рівненської області за результатами якої виготовлено технічну документацію із землеустрою, використовувались матеріали по встановленню смуги відведення залізниці, а саме - «ПЛАН границ полосы отвода линии Сарны-Ковель Львовской ж.д. в границах Рафаловского р-на к проекту №75-Л от км 343 до 366» від травня 1957 року, погоджений із виконкомом Рафалівської райради депутатів трудящих, рішення за №180 виконкому Володимирецької районної Ради депутатів трудящих від 03.04.1969 року та акт на право користування землею виданий 25.12.1969. Згідно акту на право користування землею Львівській залізниці у постійне користування відведено 293,9 гектарів і це землекористування записано в державну книгу реєстрації землі користувань за №30 грудня 1965 року. Із виготовленої технічної документації Державним підприємством «Рівненське державне науково виробниче підприємство геодезії та кадастру», що зареєстровано 10.03.2015 року за №2387-04 Залізниці стало відомо, що продовжити виготовлення відповідних правовстановлюючих документів на дані землі, в межах, визначених наданими вихідними даними, на сьогодні є неможливим, оскільки в результаті польового обстеження та при аналізі наданої інформації з електронної бази даних Державного земельного кадастру виявлено, що в смузі відведення залізниці частково розташовані земельні ділянки, які знаходяться у приватній власності громадян в тому числі - Землекористувачем - [PERSON] - 356 4+707,66 на відстані 21,87 м від осі головної колії з правої сторони за ходом кілометрів при ширині смуги відведення - 32,94 м, - 356+635,51 м на відстані 23,47 м від осі головної колії при ширині смуги відведення -32,86 м - площею 0,0738га - встановлено у самовільному порядку, без будь-яких правовстановлюючих документів, металеву огорожу довжиною 75,0 м. В добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки шляхом демонтажу металевої огорожі, відповідач не погоджується. А тому ПАТ «Українська залізниця» вимушене було звернутися в суд з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги і надала пояснення в межах предявленого позову. Відповідач, представник відповідача позов визнали. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Проектно-технічна документація, Плани (Схеми), Проекти відводу земельної ділянки залізниці, затверджені місцевими землевпорядними органами в 1950-1990 роках, Будівельні норми і правила, що діяли в цей період часу і встановлювали розміри спірних земельних ділянок, віднесених до окремих категорій земель, у тому числі до земель залізничного транспорту, містять необхідну інформацію щодо виникнення в залізниці права користування земельними ділянками відповідно до ст. 69 ЗК УРСР 1990 року, п.п. 2, 15 Положення про землі транспорту, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 08.01.1981 № 24. Про те, що спірна земельна ділянка була зайнята обєктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення «Про землі, надані транспорту» свідчить ПЛАН границ полосы отвода линии Сарны-Ковель Львовской ж.д. в границах Рафаловского р-на к проекту №75-Л от км 343 до 366» від травня 1957 року, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізниці, який відповідно до ст.17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою зокрема для: підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації; вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Дані обставини визнані сторонами і підтверджуються оглянутими в судовому засіданні: Викопіюванням плану смуги відведення лінії ПЛАН границ полосы отвода линии Сарны- Ковель Львовской ж.д. в границах Рафаловского р-на к проекту №75-Л от км 343 до 366» від травня 1957 року; викопіюванням з плану геодезичної зйомки земель смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» на проміжку від км 356 км в напрямку від станції Сарни до станції Ковель; копією акту на право користування; витягом з Технічної документації. Згідно із ч.2 ст.152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи вище наведене, суд рахує позовні вимоги підставними, такими , що підлягають до задоволення. Крім того, відповідач позов визнав. А як зазначено в ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved