Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.09.2007 року в розмірі 12 420,20 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобов'язання за договором порушив, внаслідок чого має заборгованість станом на 07.02.2016 року в розмірі 12 420,20 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк», незважаючи на дві ухвали суду про необхідність надання особистих пояснень в яких вказувались обставини щодо яких необхідно надати особисті пояснення, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, 27.09.2007 року [PERSON] заповнив заяву, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами ПАТ КБ «Приватбанк» складає договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що відповідач має заборгованість станом на 07.02.2016 року в розмірі 12 420,20 грн., з них: 3726,62 грн. - кредит; 7864,05 грн. - проценти за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 579,53 грн. - штраф (процентна складова). Щодо зазначеного позивачем розміру заборгованості з процентів, то згідно з заявою процентну ставку встановлено в розмірі 1,9 % в місяць, тобто 22,8 % в рік. В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач також зазначив, що відповідачу було надано кредит на умовах сплати 22,8 % в рік. Водночас в розрахунку заборгованості за договором позивач вказує, що процентна ставка з 27.09.2007 року до 01.01.2013 року дорівнювала 22,8 %, з 01.01.2013 року до 31.08.2014 року - 30 %, з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року - 34,8 %, а з 01.04.2015 року - 43,2 %. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. Згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Однак позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Крім того, вказана позивачем в розрахунку заборгованості за договором сума заборгованості з процентів за період з 01.03.2014 року до 07.02.2016 року явно перевищує проценту ставку в розмірі 30 % і навіть 34,8 % чи 43,2 % в рік, оскільки на кредит в розмірі від 5398,64 грн. до 3726,62 грн. за 23 місяці нараховано 9599,34 грн. процентів. А якщо взяти до уваги лише відрізок часу з 15.12.2014 року, відколи сума заборгованості за кредитом залишається незмінною і дорівнює 3726,62 грн., до 07.02.2016 року за 419 днів нараховано 6158,30 грн. процентів, тобто застосовано процентну ставку в розмірі 142 % річних. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного суд встановив відсутність права позивача на застосування процентних ставок в розмірі 30 %, 34,8 %, 43,2 % та більше в рік і, за відсутності можливості самостійно визначити розмір заборгованості за процентами на підставі наданого позивачем розрахунку, дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 7864,05 грн. заборгованості за процентами. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Тому, зважаючи на принцип диспозитивності, суд вирішує задовольнити вимогу позивача про стягнення 250,00 грн. штрафу (фіксованої частини). Щодо вимоги про стягнення 579,53 грн. штрафу (процентної складової), то 5 % від суми задоволеного позову дорівнює 186,33 грн., отже в такій частині підлягає задоволенню ця вимога. Враховуючи вищезазначені обставини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4162,95 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 3726,62 грн. - кредит, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 186,33 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати із сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 4162,95 грн. х 100 / 12 420,20 грн. = 33,52 % (частина задоволених позовних вимог); 1378 грн. х 33,52 % = 461,91 грн.

Outcome: partial