Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу в сумі 15439,07 доларів США, що еквівалентно 207269,88 гривням. У позовній заяві позивачем зазначено, що за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11359253000 від 12.06.2008 року, укладеного між АКІ «УкрСибббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON], останньому банком надано кредит в сумі 39562,00 доларів США в еквіваленті станом на дату укладення договору 260303,37 гривень, строком повернення не пізніше 12.06.2015 року згідно до графіку погашення кредиту із сплатою 14% річних та передбачено можливість перегляду процентної ставки у випадку настання будь-яких підстав, передбачених договором, та про збільшення визначеної договором відсоткової ставки вдвічі на прострочену суму кредиту ( п.1.1.- 1.3.2). Згідно з графіком погашення кредиту ( Додаток №1 до Договору) внесення коштів на погашення кредиту має здійснюватися щомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяці протягом всього строку дії договору, а п.1.3.4 Договору передбачено порядок сплати процентів за користування кредитом з 1 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховано проценти. 09.10.2009 року між сторонами Договору від 12.06.2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору , якою визначено новий графік погашення кредиту (Додаток №1). Однак позичальник з вересня 2013 року не здійснює платежів на погашення суми заборгованості у встановлені договором строки, та створив заборгованість і з виплати процентів за користування кредитом. Станом на 18.09.2014 року розмір заборгованості за кредитом становить 14602,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на зазначену дату складає 196032,47 гривень, з яких 12892,72 доларів США, що еквівалентно 173085,08 гривень,- кредитна заборгованість; 1709,30 доларів США, що еквівалентно 22947,39 гривень - заборгованість по процентах; крім того позивачем нараховано пеню за порушення строків повернення кредиту у розмірі 837,05 доларів США, що еквівалентно 11237,41 гривень. Пеню нараховано за порушення строків сплати як кредиту, так і процентів відповідно: 735,41 доларів США = 9872,89 гривням та 101,64 доларів США = 1364,52 гривням. Крім того, на забезпечення виконання позичальником зобов*язання за Кредитним договором 09.10.2009 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки за № 240612, за яким поручитель зобов*язалася відповідати за виконання позичальником всіх зобов*язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідно до п.1.4 Договору поруки відповідальність позичальника та поручителя є солідарною, тому просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором( кредитну заборгованість, проценти за користування кредитом на неустойку у заявленому розмірі, справу просить розглянути за відсутність представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з*явилися, подали заперечення на позов. Після надання позивачем додаткових доказів щодо надіслання вимоги позичальнику та поручителю представник відповідачів [PERSON] заявлені вимоги до позичальника [PERSON] визнав повністю, вимоги, заявлені до поручителя [PERSON] не визнав з підстав відсутності у договорі поруки посилання на забезпечення виконання зобов*язання за додатковою угодою між банком і позичальником та пропуску строків звернення до суду з дати настання вимоги. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи , та оцінивши отримані докази, суд приходитьдо висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11359253000, за яким [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 39562,00 доларів США строком повернення не пізніше 12.06.2015 року відповідно до графіку погашення кредиту із сплатою 14%, який є Додатком №1 до Кредитного договору (а.с.9-20). Зазначеним Кредитним договором також передбачено зміна процентної ставки у випадку настання будь-яких підстав, передбачених договором, а також у випадку допущення користування кредитними коштами понад встановлені строки збільшення процентної ставки вдвічі ( п.1.1.- 1.3.2., 5.1). Згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору) внесення коштів на погашення кредиту мало здійснюватися щомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору, а п.1.3.4 Договору передбачено порядок сплати процентів за користування кредитом з 1 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховано проценти. 09.10.2009 року між позивачем та позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №11359253000 від 12.06.2008 року, за якою сторонами було визначено новий графік погашення кредиту (Додаток №1) (а.с.21-22), який паозичальником порушено і станом на 18.09.2013 року останній допустив створення заборгованості по кредиту в сумі 12892,72 доларів США, що еквівалентно сумі у 173085,08 гривень та 1709,30 доларів США, що еквівалентно сумі у 2947,39 гривень і становить заборгованість по процентах. Крім того, за порушення зобов*язання позивачем відповідно до п. 4.1 Договору нараховано пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів у розмірі 837,05 доларів США, що еквівалентно 11237,41 гривням за курсом НБУ станом на 18.09.2014 року. Розмір заборгованості за кредитом, процентами та порядок нарахування пені підтверджено наданими позивачем розрахунками, що судом перевірено (а.с.26-36). Кредит забезпечено заставою відповідно до розділу 2 Кредитного договору. Позивач, як кредитодавець відповідно до розділу 6 Кредитного договору має право на дострокове повернення кредиту у випадку порушення зобов*язання та п. 1.2.2 Договору. 09.10.2009 року між позивачем та [PERSON] на забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов*язання за Кредитним договором укладено Договір поруки за № 240612, за яким поручитель зобов*язалася відповідати за виконання позичальником всіх зобов*язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідно до п.1.4 Договору поруки відповідальність позичальника та поручителя є солідарною (а.с.23-25). Згідно додатку до позовної заяви позивачем була надіслано вимоги позичальнику та поручителю про погашення заборгованость, датовані 07.08.2014 року (а.с.44-47) рекомендованими листами з повідомленнями про їх вручення (48-49, 93-95). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ст.ст.1046-1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позичальник порушив взяте на себе зобов'язання за кредитним договором, не повертає належним чином отриманий кредит, допустив порушення строків його погашення. Обґрунтованість заявлених вимог до [PERSON] відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, тому заявлений позов підлягає задоволенню і з позичальника на користь кредитодавця у відповідності до ч. 3 ст. 533 ЦК України належить стягнути заборгованість за кредитним договором, процентах та пені, вираховану в іноземній валюті і з зазначенням суми заборгованості у гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ. Разом з тим, судом не встановлено підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом і з поручителя. Договором поруки від 09.10.2009 року не встановлено конкретний строк його дії, а зазначено строк дії до повного припинення всіх зобов*язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов*язань боржника в рахунок виконання зобов*язань за основним договором, що є порушенням вимог цивільного законодавства, зокрема ст.252 ЦК УКраїни, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинам ( п.3.1 Договору поруки) (а.с.23). Крім того, Кредитним договором у якості забезпечення виконання зобов*язання зазначено про заставу, про поруку в ньому не йдеться. Тоді як у Договорі поруки зазначено про забезпечення виконання зобов*язань за основним договором. Але при цьому у договорі поруки відсутні відомості про додаткову угоду. Пунктом 1.2 Договору поруки встановлено про повну обізнанність сторін щодо умов надання споживчого кредиту за Кредитним договором. Разом з тим, посилання в п. 2.1 про повне прийняття поручителем зміни умов до Основного договору є не конкретними і не свідчать про можливе збільшення відповідальності у випадку таких змін. Зазначене положення є завуальованим і на думку суду є порушенням права поручителя щодо повної обізнаності таких змін, а відповідно і щодо збільшення обсягу відповідальності. Додатковою угодою до Кредитного договору від 09.10.2009 року кредитодавець і позичальник збільшили розмір щомісячних платежів, з чим поручитель не була ознайомлена. Відповідно до п. 24 Постанови ПВССУ від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - « згідно ч.1 статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання». Отже, як вбачається з п. 2.1 Договору поруки його неконкретність щодо зміну умов, відсутність посилання на Додаткову угоду в договорі не може бути прийнята судом як доказ повної обізнаності та згоди поручителя на таку зміну, а відтак і обов*язок відповідати за зміненими зобов*язаннями. Кріим того, як зазначено позивачем позичальник порушив виконання зобов*язання і станом на вересень 2013 року перестав вносити платежі на погашення кредиту, тоді як з позовом до суду позивач звернувся у жовтні 2014 року, надіславши вимоги відповідачам у вересні 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки стаття 257 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до положень ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, внесення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Тому, вразовуючи, що сторонами Кредитного договору передбачено погашення кредиту шляхом внесення періодичних платежів щомісячно, а заборгованість виникла у вересні 2013 року, то, суд вважає, що позивачем пропущено строки пред*явлення вимог до поручителя, і мова йде про фактичне припинення договору поруки станом на дату звернення до суду. За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення позову щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку і з поручителя немає і відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Витрати у справі , понесенні позивачем, належить віднести на відповідача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial