Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому посилається на те, що 30 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3181/143482/73, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 41 400 доларів США строком до 30 січня 2015 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12, 95 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ економіці України, 25 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 014/3181/143482/73/1 до кредитного договору, відповідно до якої строк дії договору збільшено до 30 січня 2017 року. В подальшому строк дії кредитного договору було продовжено до 30 серпня 2017 року. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 07 жовтня 2013 року виникла заборгованість в сумі 37 026, 52 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 295 952, 97 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 295 952, 97 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/3181/143482/73, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 41 400 доларів США строком до 30 січня 2015 року зі сплатою 12, 95 % річних /а.с.33-35/. Банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти в сумі 41 400 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № orp6131 /а.с.42/. 25 лютого 2011 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 014/3181/143482/73/1 до кредитного договору, відповідно до якої дата остаточного погашення кредиту 30 січня 2017 року /а.с. 36-37/. В подальшому 05 квітня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 014/3181/143482/73/2 до кредитного договору, відповідно до якої кінцевою датою погашення кредиту стала 30 серпня 2017 року /а.с.38-39/. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, а тому станом на 07 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 37 026, 52 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 295 952, 97 грн. /а.с.45-46/, яка складається з: - непогашена сума кредиту - 32 436, 92 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 259 268, 30 грн. - несплачені відсотки - 2 417, 88 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 19 326, 11 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків 2 171, 72 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 17 358, 56 грн. Відповідач повідомлявся про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором /а.с.43-44/, проте на сьогоднішній день заборгованість не погашена. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за кредитним договором № 014/3181/143482/73 від 30 січня 2008 року суму заборгованості станом на 07 жовтня 2013 року в розмірі 295 952, 97 грн. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved