Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 10.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підлягає строку дії картки. Відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання за договором та не сплачує грошові кошти, що підлягають оплаті за його умовами. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 72988,06 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. 11.07.2018 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов листа АТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 року №Е.65.0.0.0/365676, згідно якого з 21.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк» відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства». Зазначило, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий порядок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДРПОУ, пов'язаних зі зміною назви. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем надано суду копію анкети-заяви від 10.09.2012 року у якій зазначено, що [PERSON] ознайомившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У заяві зазначено, що своїм підписом [PERSON] підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 7). Вказаною заявою, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умовами та правилами надання банківських послуг відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит (а.с. 8-32). Аналізуючи зазначені правові норми та надані суду докази, суд вважає, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 10.09.2012 року укладено кредитний договір, який за правовою суттю є договором приєднання і містить всі необхідні умови цього виду договору. Вказаним договором відповідачем взято на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед банком станом на 31.05.2018 року склала 72988,06 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 1490,65 грн., заборгованість по процентам 63108,23 грн., (що складається з несплачених процентів на прострочену заборгованість 63108,23 грн.), заборгованість за комісією 4437,37 грн., заборгованість за судовими штрафами 3951,81 грн. (а.с.5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 ЦК України поширюються і на відносини за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, грошові кошти видав відповідачу, але останній умови договору не виконує. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 1490,65 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 63108,23 грн. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4437,37 грн. комісії та 3951,81 грн. судових штрафів. З цього приводу слід зазначити наступне. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ч. 1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15. Суд вважає, що за таких обставин неустойка у вигляді штрафів і комісії, нарахована за один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню тільки неустойка у вигляді комісії в розмірі 4437,37 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial