Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач 11.02.2016 року звернувся до суду з позовом, в подальшому збільшивши позовні вимоги 18.08.2016 року та 05.09.2016 року, в якому просить: скасувати накази директора Шосткинського казенного заводу «Імпульс» від 15.07.2015 року № 882к та від 12.08.2015 року № 1002к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани; стягнути моральну шкоду у розмірі 50000 грн; матеріальну шкоду у розмірі 21 531 грн. у вигляді недоотриманих доплат та премій; стягнути витрати на лікування у розмірі 4889 грн; зобов`язати відповідача надати йому вихідні дні за раніше відпрацьований час у кількості 5 робочих днів. У позові та доповненнях до нього вказує, що працює на посаді стрільця воєнізованої охорони Шосткинського казенного заводу «Імпульс» (далі ВОХОР КП ШКЗ «Імпульс») з 2011 року. Наказом директора від 15.07.2015 року № 882к його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме за самовільне залишення посту. Однак вважає такий наказ незаконним, оскільки він належним чином виконував свої обов`язки. Так, 06.07.2015 року він заступив на зміну на охорону двох постів №№28 та 28а одночасно, що саме по собі є порушенням статуту караульної служби (з боку роботодавця). З 08.00 год по 09.00 год він рухався за маршрутом вартового, починаючи від поста № 28а. Приблизно о 9.10 год він знаходився біля поста № 17, який межує з постом № 28а, туди прибула його зміна - стрілок [PERSON] . Разом вони пройшли по маршруту для здачі та прийому постів. З боку [PERSON] зауважень не надійшло. Після цього [PERSON] доповів в караульне відділення про те, що у нього відсутні зауваження та передав позивачу жетон про прийом поста. Здавши зміну, позивач пішов до караульного відділення. Через декілька днів, керівництво висловило вимогу надати пояснення з приводу того, що він в той день залишив пост. Такі пояснення були надані, однак не взяті до уваги. Крім того, 12.08.2015 року позивача повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що він не провів облік перепусток на посту № 16. Цей наказ також вважає незаконним. Зазначає, що 16.07.2015 року заступив на зміну і ніс службу на постах №№ 16,17, що є порушенням вимог статуту караульної служби (з боку роботодавця). Приймаючи пост, вартовий доповів, що всі перепустки знаходяться в кабіні. Позивач особисто пересвідчився у цьому. Близько 01.40 год він доповів до караульного відділення про те, що перепустки на посту № 16 всі в наявності, заповнив чорновий зошит і поставив свій підпис. Через два тижні від нього витребували пояснення з приводу не проведення обліку перепусток. Він надав пояснення начальнику загону [PERSON] , однак 20.07.2015 року було складено акт, що він, нібито, відмовився від надання пояснень директору заводу. Зважаючи на вказане, стверджує, що трудової дисципліни не порушував. Крім того, вказує, що його не було в трьохденний термін ознайомлено зі змістом вказаних наказів. Зазначає позивач, що працівники заводу незаконно підробили документи, пов`язані з його роботою, зокрема, маршрути руху постів, табелі постів, та за фактом, нібито, порушення ним трудової дисципліни. Також вказує, що внаслідок незаконних дій з боку керівництва, в нього стався серцевий напад і він перебував на лікуванні. Також він зазначив, що зазнав моральних страждань, в тому числі, через відсутність впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях незаконного звільнення з роботи. Крім того, вказує, що його було незаконно позбавлено доплат за носіння зброї, відрядження, добових та премій, а також не видавалися вихідні за раніше відпрацьований час. У запереченнях на позов та доповнення на нього відповідач просить відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Вказав, що КП ШКЗ «Імпульс» є підприємством, що має стратегічне значення для економіки держави, діяльність пов`язана з державною таємницею і тому повинно охоронятися надійно. 05.07.2015 року позивач заступив на пост № 28. Поста № 28а на підприємстві не існує. Вказані обставини підтверджуються рядом локальних актів та документів підприємства. В порушення трудових обов`язків, позивач самовільно залишив пост та відхилився від маршруту, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Наказ від 15.07.2015 року оголошено позивачу 16.07.2015 року під підпис. Що стосується наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача від 12.08.2015 року, то відповідач зазначив, що 16.07.2015 року позивач заступив на пост № 16 о 23.00 год. Виконання ним обов`язків одночасно на постах №№16 та 17, як це вказано у позові, не відповідає дійсності. Вказане підтверджується рядом локальних документів. В порушення трудових обов`язків, [PERSON] не провів підрахунок перепусток у період часу з 01.30 год по 02.30 год, хоча зазначив про це у чорновій книзі поста № 16. Щодо вказаного факту позивач надав пояснення на ім`я в.о. начальника ВОХОР, але відмовився давати пояснення на ім`я директора підприємства. Наказ про притягнення до відповідальності доведено до відома [PERSON] 13.08.2015 року у відділі кадрів, однак він відмовився від підпису про ознайомлення з наказом. Відповідач вказує, що порушення дисципліни є грубим та позивач негативно характеризується у колективі. Також зазначає, що є голослівними твердження про те, що мав місце факт підробки будь-яких документів на підприємстві. З огляду на вказану позицію вважає накази законними та, відповідно, вважає безпідставними вимоги про їх скасування та стягнення шкоди, яка, за доводами позивача, була завдана йому процедурою дисциплінарного провадження. Заперечуючи проти вимог позову про стягнення доплат та премій відповідач вказав, що позивач через притягнення його до дисциплінарної відповідальності, в зв`язку з недбалим ставленням до своїх обов`язків в липні-серпні 2015 року був позбавлений права носіння зброї та не направлявся у відрядження, які передбачають носіння зброї. Тому, йому і не виплачувалися добові за таку роботу. Тим більше направлення у відрядження це право роботодавця, а не його обов`язок. Також не було підстав і для нарахування премій позивачу в зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності. Крім того у запереченнях відповідач вказує на пропущення позивачем строків звернення до суду з даним позовом, які визначені у ст. 233 КЗпП України. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали справи і письмові докази, суд вважає їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи та вирішення справи. Відповідно до\~ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер. Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо. Відповідно до\~ст. 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції.\~КЗпП України\~не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15. Встановлено, що [PERSON] з 21.11.2011 року перебував у трудових відносинах з КП ШКЗ Імпульс, працював стрільцем загону воєнізованої охорони. 15.07.2015 року директором КП «ШКЗ «Імпульс» винесено наказ про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани, оскільки він 06.07.2015 року самовільно покинув пост, чим порушив п.3 розділу 3 Інструкції стрілка (часового) загону ВОХОР» № 39-010. Підстава: службова записка начальника загону ВОХОР Моляра В.С. та пояснювальна записка стрільця ВОХОР [PERSON] . На вказаному наказі позивач здійснив напис, що з наказом ознайомлений та з ним категорично не згоден. Перевіряючи доводи позову щодо незаконності вказаного наказу, суд встановив таке. Згідно п.3.3 Інструкції стрілка (часового) загону ВОХОР № 39-010, часовий зобов`язаний не залишати пост, доки він не буде замінений чи знятий з поста, навіть якщо його життю загрожує небезпека; самовільне залишення поста являється порушенням трудових обов`язків. Пунктом 3.11 Інструкції передбачено, що стрілку (часовому) на посту забороняється, зокрема, спілкуватися із сторонніми особами, якщо це не викликано особливостями несення служби, приймати від будь-кого і передавати будь-кому будь-які предмети. Часовий несе службу шляхом обходу ділянки поста, роблячи короткі зупинки для прослуховування, уважного і ретельного огляду місцевості, огорожі (п. 3.13 Інструкції №39-010). Часовий виконує накази начальника команди і його помічника і тільки по їх наказу заступає на пост, змінюється і може бути знятий з поста (п.1.6 Інструкції №39-010). Згідно п.3.2 Інструкції з охорони праці стрілка (часового) загону ВОХОР №39-110, стрілок при слідуванні на пост і з посту слідує по маршруту, вказаному начальником команди (караула) чи помічником начальника. Пунктом 3.11 даної Інструкції передбачено, що стрілку (часовому) на посту забороняється, зокрема, ухилятися від установленого маршруту, а також вчиняти дії, передбачені п. 3.22 Інструкції №39-010. З вказаними інструкціями [PERSON] ознайомлений. Повторно 01.07.2015 року, що вбачається з витягу з відповідного журналу. Крім того, при прийомі на роботу успішно пройшов спеціальний курс для новопризначеного працівника охорони, після якого був допущений до самостійної роботи стрілка загону ВОХОР, про що свідчать оціночний лист та картки практичного і теоретичного навчання, що мало місце в 2011 році. Відповідно до постової відомості, розкладу постів, журналу прийому здачі поста № 28, [PERSON] мав перебувати 06.07.2015 року до 09.00 год на посту №28, який ним було прийнято. Згідно табелю пост передбачає здійснення патрулювання по установленому маршруту. Згідно доповідної записки в.о. начальника команди №1 [PERSON] від 06.07.2015 року, при прийомі поста № 28 06.07.2015 року караульним команди № 2 [PERSON] часового [PERSON] на місці не виявилося. З`ясувалося, що він самовільно залишив пост і пішов на пост № 17. Розпоряджень покидати пост ні начальник, ні помічник начальника [PERSON] не давали. Згідно пояснень стрілка команди № 2 [PERSON] від 06.07.2015 року, останній зазначив, що, ідучи на пост № 28 о 9.00 год 06.07.2015 року для зміни часового, зустрів часового поста № 28 [PERSON] на території поста № 17. Після чого вони разом прослідували до поста № 28. В судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] дав аналогічні пояснення, підтвердивши те, що [PERSON] 06.07.2015 року покинув пост №28 та перебував на посту № 17, де він його і зустрів, коли йшов приймати зміну у [PERSON] на пост № 28. Свідок запитав у [PERSON] , що той там робить, на що останній відповів, що старшина сказав йому принести віник. Потім вони разом прослідували до поста № 28, де він прийняв його та заступив на зміну. Згідно пояснень стрілка [PERSON] від 06.07.2015 року, останній повідомив, що був на посту № 17 з 06.00 год по 09.00 год. О 8.45 год на пост № 16, 17 прийшов стрілець [PERSON] . Аналогічні пояснення надав стрілок [PERSON] 06.07.2015 року складено акт про те, що [PERSON] відмовився від надання письмових пояснень з приводу самовільного залишення поста № 28. 08.07.2015 року [PERSON] надав пояснення по даному факту, в яких зазначив, що 06.07.2015 року о 6.00. год заступив на пост № 28 допоміжної території (11 та 13 цех). Згідно табелю поста він зобов`язаний патрулювати вказаний маршрут з відміткою щогодини начальнику караула чи його помічнику, що ним і було зроблено. Ідучи по маршруту, він подзвонив в караул і доповів, що старшина просив передати йому на ремонт віник. Після цього він отримав дозвіл помічника начальника караула [PERSON] і відхився на декілька метрів в бік поста № 17. Коли побачив, що старшини немає, то повернувся назад. Друга команда вже йшла на зміну поста. Разом вони пройшли по маршруту для здачі та прийому постів. З боку [PERSON] зауважень не надійшло. Він подзвонив в караул і сказав, що все нормально. На посту № 16 він взагалі не був. Разом з тим, згідно пояснень старшини загону ВОХОР [PERSON] він не давав [PERSON] розпоряджень принести віника. Більше того, як було зазначено вище, часовий виконує лише накази начальника команди і його помічника і тільки по їх наказу заступає на пост, змінюється і може бути знятий з поста. А в поясненнях в.о. помічника начальника команди № 2 [PERSON] зазначено, що 06.07.2015 року йому подзвонив [PERSON] та сказав, що на посту № 28 зламано віник і що його треба віднести старшині загону на ремонт. На це він йому відповів: якщо треба, то неси, коли змінишся. Свідок [PERSON] , який на той час займав посаду начальника загону ВОХОР, пояснив, що йому стало відомо про те, що [PERSON] залишив пост № 28 та перебував на посту № 17, про що ним було складено доповідну. Отже, судом встановлено, що в діях [PERSON] вбачається порушення посадової інструкції, яка забороняє стрілку (часовому) залишати пост, доки він не буде замінений чи знятий з поста. Враховуючи вищенаведене, а саме сукупність покладених на [PERSON] обов`язків та встановлених судом фактів, що свідчать про їх порушення, беручи до уваги негативну характеристику [PERSON] як працівника, що підтверджується колективним зверненням працівників заводу та виробничою характеристикою безпосереднього керівника, враховуючи стратегічне значення для країни даного підприємства, що належить до оборонної промисловості, суд приходить до висновку, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності винесено на законних підставах. Переконливих аргументів, які б ґрунтувалися на положеннях діючого законодавства і доказах, та підтверджували доводи позивача про незаконність дій керівництва заводу, позивач суду не надав. Зокрема, посилання позивача на те, що він здійснював охорону двох постів одночасно, а саме №№28 та 28а не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. Встановлено, що пост №28а на підприємстві відсутній, що було підтверджено дослідженим судом актом відомчої комісії по визначенню організації охорони від 16.07.2013 року, який складено директором та працівниками заводу спільно з працівниками СБУ (з грифом «ДСК»). Відсутні посилання на те, що [PERSON] ніс службу на посту №28а і в інших, долучених до справи документах, таких як, наприклад, розклад постів. Доводи позивача з приводу того, що на посту № 28 був відсутній маршрут руху спростовуються долученим до матеріалів справи описом майна на посту № 28 та самим маршрутом затвердженим у 2012 році. Факт підробки будь-яких документів позивачем не доведено та обґрунтованих доводів з цього питання не наведено. Також не заслуговують на увагу доводи позивача з приводу того, що він лише на декілька метрів відхилися від маршруту в бік поста № 17, оскільки дані про маршрут поста № 28, схема території заводу із зазначенням постів, а також довідка головного інженера заводу свідчать про те, що відтань між постом № 17 та об`єктами за маршрутом руху поста № 28 є досить значною та не складає декілька метрів. Свідки [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні також вказали, що відстань між постами складає приблизно 500-600 м. Відомості з журналу прийому здачі поста № 28, в якому відсутні зауваження до [PERSON] , жодним чином не спростовують наявність факту порушення останнім трудових обов`язків. Вказаний журнал призначений саме для фіксації здачі та прийому поста. Про це зазначив і свідок [PERSON] , вказавши, що він не повинен був вносити такі відомості до даного журналу. 12.08.2015 року директором КП «ШКЗ «Імпульс» повторно винесено наказ про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани № 1002к, оскільки він з 23.00 год 16.07.2015 року по 03.00 год 17.07.2015 року перебував на посту № 16, ним не було перераховано перепустки, порушено п.5.3. та п.5.7. розділу 5 Інструкції стрілка (часового) загону ВОХОР № 39-010. Підстава: службова записка начальника загону ВОХОР Моляра В.С. та пояснювальна записка стрільця ВОХОР [PERSON] . 13.08.2015 року комісією складено акт про те, що [PERSON] о 09.20 год в кабінеті начальника відділу кадрів був ознайомлений з наказом № 1002к, від підпису про ознайомлення відмовився. Не знайшов суд аргументів і для скасування вказаного наказу. Згідно п.5.3 Інструкції стрілка (часового) загону ВОХОР № 39-010, часовий КПП зобов`язаний своєчасно і правильно проводити підрахунок пропусків з 01.30 до 02.30 год ночі. Згідно п. 5.7 Інструкції, при заступанні на пост часовий зобов`язаний прийняти пропуски, облікові картки, кабінну книгу, засоби зв`язку і сигналізації, а також вказане в опису майно, про що записати в книзі прийому та здачі поста. Згідно розділу ІІІ Інструкції про охорону та пропускний режим та допоміжній території підприємства №22, повна перевірка пропусків проводиться щоденно на КПП з 01.30 по 02.30 год. Кожний пропуск в кабіні звіряється з обліковою карткою. Як було вставлено при перевірці законності винесення попередньої догани, зі змістом вказаних інструкцій [PERSON] ознайомлений, свої обов`язки знає. Відповідно до постової відомості, розкладу постів, журналу прийому здачі поста № 16, [PERSON] перебував 16.07.2015 року на посту №16. Табелем поста № 16 передбачено серед обов`язків часового проведення підрахунку пропусків кабінного збереження з 01.30 до 02.30 год. У разі виявлення недостачі чи інших зауважень часовий зобов`язаний повідомити начальника чи його помічника. 20.07.2017 року комісією у складі начальника ВОХОР, начальника команди, оператора комунікаційних мереж складено акт про те, що переглядом роботи відеокамер, починаючи з 9.00 год. 16.07. до 09.00 год 17.07.2015 встановлено, що часовий поста № 16 [PERSON] не перерахував кількість пропусків, які знаходилися в кабіні, а записав кількість цих пропусків з попереднього запису, що міститься в кабінній книзі. Акт затверджено в.о. зам. директора по режиму і кадрам. Окремо з цього питання начальник ВОХОР [PERSON] 20.07.2015 року та начальник команди [PERSON] 17.07.2015 року склали доповідні записки, де виклали вказані вище обставини. [PERSON] також зазначив, що в той день о 01.13 хв по телефону [PERSON] повідомив, що провів підрахунок пропусків належним чином, та при зустрічі це підтвердив, однак [PERSON] вказав, що такі пояснення спростовуються даними відеозапису, вважає, що [PERSON] не може нести службу в загоні ВОХОР, він йому не може довіряти охоронну цінностей. Про те, що ним було дотримано трудові обов`язки [PERSON] зазначив і в поясненнях від 17.07.2015 року на ім`я начальника ВОХОР, де вказав, що за час несення служби на посту № 16 він провів підрахунок пропусків звіривши їх з обліковими карточками, та о 01.20 год доповів в караул скільки пропусків постійних та тимчасових. 20.07.2015 року працівниками КП «ШКЗ «Імпульс» складено акт про те, що [PERSON] відмовився дати письмові пояснення на ім`я директора заводу за фактом порушення ним 16.07.2015 року трудових обов`язків. Судом під час судового розгляду досліджено вищевказаний відеозапис, з якого вбачається, що [PERSON] дійсно не виконав свої трудові обов`язки, передбачені п.5.3, 5.7 Інструкції № 39-010, а саме не провів належним чином та у визначений час підрахунок пропусків, хоча в чорнову книгу вніс дані про те, що такі дії вчинив, зазначивши: каб. Б 570-66=504+4вр., поставивши свій підпис. Тобто, пояснення позивача з приводу вказаних обставин, як і доводи позову, є невмотивованими. Крім того, позивач у позові вказує, що він о 01.40 год провів підрахунок перепусток, однак, це не лише не відповідає даним відеозапису, а і є фізично не можливим фактом, з огляду на їх кількість та порядок такого підрахунку, який займає досить тривалий час, для чого і надається локальними актами підприємства 1 година. Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача, що він 16.07.2015 року виконував обов`язки з охорони двох постів № 16 та №17, оскільки це спростовується даними журналу прийому і здачі поста №16, розкладом постів та постовою відомістю. Посилання позивача в обгрунтування своєї позиції на «листок доповідей» є безпідставним, оскільки під час розгляду справи встановлено, що такого локального акту на підприємстві не існує, про що зазначено у відповідній довідці начальника загону ВОХОР та в.о.заступника директора з кадрів та охорони підприємства від 08.02.2017 року. Відсутні дані про наявність на посту такого документу і в описі майна, який знаходиться на посту. Таким чином, дії роботодавця щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є правомірними. Норм КЗпП при провадженні дисциплінарної процедури роботодавцем не порушено. Як вбачається з матеріалів справи, законність притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за його заявою перевірялась і комісією по трудових спорах. Рішенням КТС від 10.09.2015 року встановлено відсутність підстав для скасування наказу директора від 15.07.2015 року № 882К про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а в рішенні КТС від 23.09.2015 року комісія дійшла аналогічних висновків щодо наказу від 12.08.2015 року №1002К. Підсумовуючи вищезазначене, суд вважає, що у задоволенні вимог позову про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача слід відмовити. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін. Отже, хоча суд і прийшов до висновку, що вимоги позову про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності є необґрунтовані, суд зобов`язаний також перевірити чи не були позивачем пропущені строки звернення до суду. Вирішуючи вказане питання,\~суд бере до уваги те, що з наказом від 15.07.2015 року [PERSON] був ознайомлений 16.07.2015 року, про що міститься відповідний напис на копії цього наказу, а з наказом від 12.08.2015 року [PERSON] ознайомлений 13.08.2015 року, про що складено відповідний акт, в якому також зазначено, що [PERSON] від підпису про ознайомлення відмовився. Тобто, про порушення свого права [PERSON] дізнався 16.07.2015 року та 13.08.2015 року відповідно. З позовом [PERSON] звернуся до суду лише 11.02.2016 року, тобто з пропуском тримісячного строку, встановленого\~ст. 233 КЗпП України. Оскільки вимоги позову про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка на думку позивача завдана йому неправомірними діями по притягненню його до дисциплінарної відповідальності, та витрат на лікування, є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у задоволенні яких суд відмовляє, тому суд вважає, що у задоволенні похідних вимог слід також відмовити. Під час розгляду справи не встановлено порушення відповідачем особистих немайнових і майнових прав позивача, не встановлено причинного-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, що настали у позивача у вигляді моральних страждань та хвороб, що є підставою для відшкодування шкоди (ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП). Що стосується вимог позову про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 21 531 грн. у вигляді недоотриманих доплат та премій, то слід зазначити наступне. Так, позивач вказує, що він недоотримав доплату за носіння зброї за 19 місяців, що складає 3401 грн (19*179 грн); відрядження за 19 місяців 7280 грн; добові за 19 місяців 5850 грн, не нарахована та невиплачена премія за 19 місяців 5000 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивач мав право на такі доплати. Не надано позивачем і жодних розрахунків цих вимог. Не зміг пояснити позивач природу цих розрахунків і в судовому засіданні. Відповідно до ст. 121 КЗпП, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими\~відрядженнями. Положенням про порядок оплати праці робітників загону ВОХОР під час виконання службових обов`язків на посту та при супроводі спец. вантажів від 20.05.2015 року, передбачено, що охоронцю з моменту отримання зброї при супроводі спец вантажів проводиться доплата. Відповідними наказами директора підприємства визначені розміри виплат добових та компенсації відряджень. Однак, згідно матеріалів справи, позивачу зброя у спірний період не видавалася та він не направлявся роботодавцем у відрядження. І такі дії роботодавця є його правом, а не обов`язком, про що зазначив в судовому засіданні і свідок [PERSON] . А отже у позивача не виникло право на отримання відповідних виплат, тому у задоволенні позову в цій частигні слід також відмовити. Права на отримання премій у позивача також не було, оскільки згідно ст. 151 КЗпП, протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. З огляду на викладене у задоволенні позову в частині стягнення премії суд відмовляє за їх необґрунтованістю. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобов`язання надати йому вихідні за раніше відпрацьований час у кількості 5 робочих днів. Так, позивач зазначив, що йому не надавались вихідні дні за раніше відпрацьований час, незважаючи на подані ним заяви. Однак, [PERSON] не надав суду доказів, які б підтверджували його право на отримання вихідних днів та доказів, що ці права порушено. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався із заявою 17.08.2015 року про надання вихідних днів в серпні та вересні 2015 року, а оскаржив дії відповідача лише в вересні 2019 року, подавши доповнення до позову, тобто з пропуском строку, визначеного в ст.. 233 КЗпП. Крім того, на даний час встановлено, що позивач не працює в КП ШКЗ «Імпульс». З урахуванням вищевикладеного у задоволенні позову [PERSON] до КП «Шосткинський казенний завод «Імпульс» слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed