Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач 02.06.2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить встановити факт, що його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , що вказана в свідоцтві про смерть та [PERSON] , на яку видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ №049843 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7877 га є однією і тією ж особою; визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,3692 га, кадастровий номер 4623680800:09:000:0203 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхньобілківського старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 049843 від 31.12.2004 року в порядку спадкування за законом, що належала його матері [PERSON] , померлій [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 1,7877 га: ділянка № [NUMBER] площею 1,3692 га, кадастровий номер 4623680800:09:000:0203, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] , не розпорядилася, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. Він являється єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, оскільки його батько та чоловік спадкодавця, [PERSON] , помер [INFO] . Позивач зазначає, що фактично прийняв спадщину. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки втрачені оригінали документів, що засвідчують право власності на нерухоме майно. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.02.1958 року. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 02.02.2017 року. [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.05.2004 року чоловік спадкодавця та батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] . Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] . У свідоцтві про народження, серії [NUMBER] від 20.11.1952 року, виданому повторно, зазначено [PERSON] , у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 02.12.1952 року вказується [PERSON] . Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №9049843 від 31.12.2004 року, такий видано [PERSON] . У довідці Верхньобілківського старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомиітвського району Львівської області №263 від 27.04.2021 року зазначається, що [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №049843 є однією і тою ж особою. Таким чином, суд враховуючи можливість різночитання в українській мові приголосних при написанні імені « [PERSON] » та «[PERSON]», приходить до переконання, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №049843 від 31.12.2004 року, виданий [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини після смерті [PERSON] , у відповідності до вимог 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку площею 1,3692 га кадастровий номер 4623680800:09:000:0203, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Верхньобілківського старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] являлася власником вказаної вище земельної ділянки, оригінал державного актк на яку був втрачений та не може бути відновленим. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] , який прийняв в порядку спадкування належну померлій земельну ділянку, тобто набув права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати правовстановлюючого документу на таке. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved