Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач 11.01.2021 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказує, що 22.02.2019 р. [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів відділу адресного обслуговування, з виконання обов`язків експедитора у порядку суміщення посад Запорізького ОВ ТОВ «ТД «Міст Експрес». Із [PERSON] укладено два договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22 лютого 2019 р. згідно яких працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання цінностей ввірених йому і у зв`язку із викладеним зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому для збереження або для інших цілей матеріальних ціннстей Товариства і вживати заходів до запобігання збитків; своєчасно повідомляти Товариство про всі обставини, які загрожують забезпеченню зберігання довірених йому матеріальних ціннстей; вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних ціннстей; брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. [PERSON] було привласнено кошти шляхом протиправного і безоплатного вилучення чужого майна, яке знаходилось в його володінні, а саме неповернення Товариству за відправлення, які були передані йому по накладній видачі відправлених кур`єру № ЗП 0006764 від 24.06.2019 р. 18.09.2020 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Внаслідок скоєного злочину, позивачу було заподіяно збитків на загальну суму 33 784,52 грн. Посилаючись на ст.1177 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти в сумі 33 784,52 грн. Ухвалою від 18.01.2021 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 10.03.2021 р. 10.03.2021 р. розгляд справи було відкладено на 12.05.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2020 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та встановлено, що [PERSON] , перебуваючи з 21.02.2019 р. на посаді експедитора та водія автотранспортних засобів відділу ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» наказ № 321/ОС, являючись згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 22.02.2019 р. матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, привласнив грошові кошти, які знаходились у його віданні. Так, 24.06.2019 р. в період часу з 19.20 год., [PERSON] , під час виконання обов`язків експедитора вказаного підприємства, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , прийняв від [PERSON] згідно накладної ЗП 0006764 від 24.06.2019 р., 28413 грн., за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності. Після отримання даних грошових коштів, у [PERSON] виник умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх на рахунок ТОВ «Торговий дім «Міст експрес». 25.09.2019 р. [PERSON] , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення грошових коштів, які знаходились у його віданні, діючи умисно, із корисливих мотивів, тайком від керівників ТОВ «Торговий дім «Міст експрес», не перевів грошові кошти на рахунок ТОВ «Торговий дім «Міст експрес», чим завдав підприємству матеріальну шкоду на суму 28413 грн. Ч.6 ст.82 ЦПК України визначає, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок. Згідно протоколу засідання інвентаризаційної комісії позивача (а.с.12-13) та відправлень (а.с.14-16), загальна сума збитків, завдана незаконними діями відповідача складає 33 784,52 грн. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст.22 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов, заявлений ТОВ «ТД «Міст Експрес», який відповідачем в процесі розгляду справи не спростований, є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved