Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ПАТ КБ «Надра», третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Центрального відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту та просило звільнити предмет іпотеки: квартиру, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 132/41, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування №690 від 03.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], з під арешту, накладеного постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] від 13.05.2015 року №51073645 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок цього майна як іпотекодержатель відповідно до договору іпотеки №PCNL-B00/008/2006 від 03.02.2006 року. Представник позивача ПАТ «ОТП Банк» на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.55). Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив суд судові витрати стягнути лише з відповідача [PERSON] Представник третьої особи Центрального відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що вбачається з повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 03.02.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №CNL-В00/008/2006, згідно якого банком був наданий кредит [PERSON] у розмірі 27000,00 доларів США (а.с. 11-14). В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №CNL-В00/008/2006 від 03.02.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна », правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 03.02.2006 року було укладено Договір іпотеки №PCNL-B00/008/2006, згідно умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 132/41, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування №690 від 03.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 15-17, 20). [PERSON] довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна позивачу стало відомо, що на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] накладено арешт постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] від 13.05.2015 року №51073645 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 575 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1. 6, 33 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved