Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

ПАТ «Страхова група «ТАС», звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свій позов обґрунтовує тим, що 20.03.2019 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки «Opel» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Volvo» д.н.з. [NUMBER] . Після ДТП, відповідач відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. На момент спричинення матеріальної шкоди, діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ7854889 від 05.09.2018, укладеного між ПАТ «Страхова група «ТАС» та відповідачем. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2019 у справі № 161/4972/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. 21.03.2019 власник автомобіля «Volvo» д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про ДТП та 29.03.2019 про страхове відшкодування та відповідно до умов полісу № АМ7854889 від 05.09.2018, в межах ліміту відповідальності здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Volvo» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 32087,00 грн. Вказує, що відповідно до\~ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння (п.п.а) п.38.1.1 ст.38 Закону). Із вказаної вище постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2019, справа № 161/4972/19 вбачається, що [PERSON] визнано виним у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32087,00 грн. та 2270,00 грн. понесених судових витрат. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б. від 05.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи матеріали цивільної справи за позовом ПАТ «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, передано для розгляду судді Івасюті Л.В. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Івасютою Л.В. від 19.03.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк не надходило. До початку розгляду справи представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо винесення заочного рішення, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як визначено у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Відповідно до постанови судді Луцького міськрайонного суду від 06.05.2019 у справі № 161/4972/19, яка набрала законної сили 13.06.2019, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Як випливає з даної постанови суддя вважає доведеною вину [PERSON] у вчиненні ДТП, яка мала місце 20.03.2019 о 20 год. 30 хв. на перехресті пр. Перемоги та вул. Гкнкрала Шухевича, що у м. Луцьку за участю двох транспортних засобів «Opel» д.н.з. [NUMBER] від керуванням [PERSON] та «Volvo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Крім того, [PERSON] керував автомобілем марки «Opel» д.н.з. [NUMBER] 20.03.2019 о 20 год. 30 хв. на перехресті пр. Перемоги та вул. Гкнкрала Шухевича, що у м. Луцьку в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної події була застрахована у відповідача згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ7854889 від 05.09.2018. 21 березня 2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Як випливає з матеріалів справи, на підставі акту огляду транспортного засобу від 21.03.2019, ремонтної калькуляції № 05418_16 від 21.03.2019, страхового акту № 11515Р/16/2019 від 01.04.2019 ПАТ «Страхова група «ТАС», здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 32087,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 17478 від 03.04.2019, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно п. 38.1.1(г) ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки відповідач [PERSON] знаходився у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП, то після виплати страхового відшкодування ПАТ «Страхова група «ТАС», позивач набув право вимоги до відповідача. \~ \~ \~ \~Пунктом 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~прямо передбачено право страховика (ПАТ «Страхова група «ТАС») на звернення до суду з позовом. Згідно\~ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка спричинила цю шкоду. У відповідності до ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 32087,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою серія 12 ААБ № 195620 та у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи і усіх судових інстанціях.

Outcome: approved