Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

позивач 02 липня 2016 року звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона є власником квартири [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. У зазначеній квартирі зареєстрована колишній власник помешкання відповідачка [PERSON], яка з моменту продажу нею квартири там не проживає та згідно договору купівлі-продажу квартири зобовязувалася знятися з реєстрації за вказаною адресою. З відповідачкою вона не спілкується, ніяких відносин не підтримує, фактичне її місце знаходження позивачу невідоме, засоби звязку невідомі. Факт реєстрації відповідачки в квартирі тягне за собою нарахування на неї комунальних послуг, які вона не сплачує. Тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його та позивача відсутності, наполягає на задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення в газету «Вісті Придніпровя», про причини неявки в суд не повідомила. Представник виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не зявився, до суду надійшов відгук голови Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] про слухання справи за відсутності представника, заперечень проти заявлених вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Пунктом 15 вказаного договору відповідачка [PERSON] зобовязувалася знятися з реєстрації (виписатися та виписати всіх прописаних) з вищевказаної квартири не пізніше 14.06.2016 р.(а.с. 6-8, копії договору, інформаційної довідки). В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 9 довідка), яка з 09 червня 2016 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актом від 17.06.2016 р., підписаного мешканцями квартир № 2, 4 та 5 вказаного будинку та посвідченого майстром та головним інженером КП «Послуга» (а.с. 10 акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно п. 2 ч. 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є попереднім власником житла, яке належить позивачу на праві приватної власності, для неї відповідачка стороння особа, тому суд вважає, що оскільки її реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом,обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved