Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

ПАТ «Кредитні ініціативи» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивований тим, що згідно зі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» ТОВ «Кредитні ініціативи» було оформлена право власності на двокімнатну квартиру загальною пл. 53,2 кв. м., житловою - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] . Вказує, що правовою підставою для реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п. п. 12.3.1 Договору іпотеки № 149/23-2005 від 03.10.2005 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Свідоцтва про право власності від 18.04.2019 р. № 164161004, було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення державного реєстратора Горщар Михайла Васильовича (індексний номер: 46548875) від 18.04.2019 року, а саме: двокімнатну квартира загальною пл. 53.2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, стверджує, що законним власником квартири є ТОВ «Кредитні ініціативи». Також зазначає,\~що згідно\~довідки про\~склад сім`ї\~від 10.05.2019\~року,\~в квартирі\~ [ADDRESS] \~власником якої\~є ТОВ\~«Кредитні ініціативи»,\~зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що вони зверталися до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагалися врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, зазначають, що незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у будинку, колишній власник продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном. Вказує, що оскільки відповідачі не є власниками житла, своїми діями порушують законні права ТОВ «Кредитні ініціативи», вони підлягають виселенню у зв`язку з тим, що незаконно займають та проживають в квартирі без будь-яких правових підстав. Таким чином, стверджують, що подальше проживання відповідачів в квартирі, що належить на праві власності ТОВ «Кредитні ініціативи», та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи». На підставі вищевикладеного позивач просить суд: 1. Виселити в примусовому порядку громадян якими є: відповідач 1 - [PERSON] , [INFO] ; відповідач 2- [PERSON] , [INFO] , відповідач 3 - [PERSON] , [INFO] з двокімнатної квартири загальною пл. 53,2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати відповідача 1- [PERSON] , [INFO] ; відповідача 2 - [PERSON] , [INFO] , відповідача 3 - [PERSON] , [INFO] звільнити квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] від особистих речей. 3. Зняти з реєстраційного обліку громадян, якими є: відповідач 1 - [PERSON] , [INFO] ; відповідач 2- [PERSON] , [INFO] , відповідач 3 - [PERSON] , [INFO] які зареєстровані у двокімнатній квартирі загальною пл.53,2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути солідарно з відповідачів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ЄДРПОУ: 35326253, р/р [NUMBER] в AT «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження: м. Київ, вул. ВІКЕНТІЯ ХВОЙКИ, будинок 21, 04655, - витрати по сплаті судового збору - 1921,00 гривень, 1921,00 гривень та 1921,00 гривень. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення та зняття з реєстраційного обліку до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак, 10.04.2020 року зареєстровано заяву представника позивача за довіреністю Дорош І.І. від 09.04.2020 року, в якій він просить суд провести розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164161004 від 18.04.2019 року, було зареєстровано право приватної власності на квартиру загальною пл. 53.2 кв. м., житловою - 31,3 кв. м., 2 кімнати, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення державного реєстратора Горщар Михайла Васильовича (індексний номер: 46548875) від 18.04.2019 року. Підставою виникнення права власності зазначено договір про іпотечний кредит, позасудове врегулювання. З п. 5.2. копії іпотечного договору № 149/23-2005 від 03.10.2005 року п. п. 12.3.1 вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому) порядку. З копії довідки про склад сім`ї № 215 від 10.05.2019 року, виданої ТОВ «ХАУС МЕНЕДЖЕМТ ГРУПП» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві представник позивача вказує, що позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, що підтверджується вимогою № 878 від 12.06.2019 року про усунення порушень з копією відправлення рекомендованої кореспонденції, що знаходиться в матеріалах справи, однак, відповідачі продовжують користуватися ним та відмовляються добровільно виселятися. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном. Також у матеріалах справи міститься копія розписки [PERSON] від 08.08.2019 року в якій він зобов`язався до 16.08.2019 року звільнити квартиру від особистих речей, а також копія заяви [PERSON] від 03.07.2019 року та [PERSON] від 03.07.2019 року, в яких вони стверджують, що претензій щодо процедури звернення стягнення на квартиру не мають, а також зобов`язуються добровільно звільнити квартиру до 01.09.2019 року, вивезти свої речі та знятися з реєстраційного обліку. Згідно зі ст. 109 ч. 3 Житлового кодексу\~УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1\~ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1\~ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено\~ст.391 ЦК України. Реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить позивачу порушує його право, передбачене\~ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі втратили право на користування житловим будинком у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та набуття позивачем права власності на таке майно, а тому позов в частині виселення осіб, які проживають та зареєстровані в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про зобов`язання відповідачів звільнити квартиру, то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно з\~ч. 3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження»\~примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Отже, у зобов`язанні відповідачів звільнити квартиру немає необхідності, оскільки ці дії будуть вчиненні під час виконання виселення відповідачів з квартири, якщо вони це не зроблять добровільно. Вирішуючи позовну вимогу про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, суд приходить до наступного висновку. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому його положення підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно ч. 1 до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених\~постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. З врахуванням вищенаведеного, в частині вимоги про зняття з реєстрації відповідачів слід відмовити, оскільки така вимога є передчасною та окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для зняття відповідачів з реєстрації у порядку, встановленому зазначеними Правилами та Законом. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Відтак, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути солідарно понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1921 грн. 00 коп. судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial