Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» 16.10.2018 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.08.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 93458972000, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 49 949,24 грн., з яких 49 200,00 грн. на споживі цілі шляхом зарахування коштів на квартальний рахунок відповідача, а 749,24 грн. - на оплату страхового платежу. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі не пізніше 08 серпня 2020 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 35,00 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення повинно відбуватися щомісячно до 06 числа кожного місяця. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 05.10.2018 року складає 39 501,76 грн.. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2018р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8, ч. 11 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 06.08.2016 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір № 93458972000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, згідно із умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 49 949,24 грн., з яких 49 200,00 грн. на споживі цілі шляхом зарахування коштів на квартальний рахунок відповідача, а 749,24 грн. - на оплату страхового платежу. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі не пізніше 08 серпня 2020 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 35,00 % річних (а.с.18-20). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Водночас, всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором № 93458972000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 06.08.2016р., яка відповідно до розрахунку станом на 05.10.2018 року становить 39 501,76 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 35 714,79 грн., заборгованості з сплати процентів за користування кредитом у розмірі 854,59 грн., заборгованості з комісії у розмірі 2 547,56 грн., заборгованості з пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у розмірі 211,01 грн., заборгованості з пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 89,13 грн., заборгованості з пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії у розмірі 84,68 грн. (а.с.30-33). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, з огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved