Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.02.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачкою було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 16.04.2018 року, заборгованість позичальника - відповідача по вказаному договору становить 17631,10 грн., а саме: 1471,19 грн. - заборгованість за кредитом; 11425,30 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3418,84 грн. - заборгованість з пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 815,77 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважної причини, про дату, час і місце слухання справи була належним чином повідомлена. Так, до суду повернулися рекомендовані повідомлення, направлені на адресу відповідачки з поміткою «відмова адресата від отримання». У відповідності до ст.130 ч.9 ЦПК України у разі відмови адресата судову повістку,особа,яка її доставляє робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду,а особа,яка відмовилась від одержання судової повістки,вважається повідомленою. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши письмове клопотання представника позивача, приходить до наступних висновків. Відповідно до укладеного договору №б/н від 09.02.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем було порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Згідно повідомлення банку станом на 16.04.2018 року, заборгованість позичальника - відповідача по вказаному договору становить 17631,10 грн., а саме: 1471,19 грн. - заборгованість за кредитом; 11425,30 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3418,84 грн. - заборгованість з пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 815,77 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п.5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у випадку порушення одержувачем чи довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у випадку виникнення Овердрафта Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті(заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком долі у випадку невиконання одержувачем та/або довіреною особою своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань по даному договору. Згідно ст. 631 ч. 1 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 3.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк. Враховуючи те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, суд вважає за можливе задовольнити вимоги представника позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність (оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved