overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Після усунення недоліків до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, з тих підстав, що останній у звязку з погіршенням психічного стану та неадекватною поведінкою у супроводі матері та брата 03.10.2018 року був доставлений до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер». Комісією лікарів-психіатрів було встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього та оточуючих, за психічним станом потребує застосування госпіталізації до психіатричного закладу. У судовому засіданні представник КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» лікар-психіатр заяву підтримала з зазначених в ній підстав та просила задовольнити. Прокурор виказав думку про доцільність задоволення заяви. [PERSON], його представник не заперечували проти задоволення заяви. Ухвалою суду від 05.10.2018 року заяву КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» було залишено без руху. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.10.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання на 08.10.2018 року. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав думку прокурора, лікаря-психіатра, особи, стосовно якої порушене питання, представника, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Згідно\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона : вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З висновку ЛКК від 05.10.2018 №348 вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, внаслідок чого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, за психічним станом потребує застосування госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» підтвердила, що [PERSON] був доставлений до психіатричного закладу в звязку з погіршенням психічного стану, став вести себе неадекватно, агресивно налаштований. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, параноїдної форми, безперервного типу, внаслідок чого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для нього та оточуючих, та іншими заходами його лікування забезпечити неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Після уточнення позовних вимог, позивач просить розірвати договір оренди землі б/н від 27 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Насінневе» та [PERSON], який зареєстрований ХРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №040969600424 та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6543 га, кадастровий №6323155600:06:001:0169, на території Слобожанської (Чапаєвської) селищної ради Кегичівського району Харківської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2013 року за реєстровим №675, посвідченого Державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори [PERSON], номер запису про право власності в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 2509268 від 16 вересня 2013 року внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5912653 від 16 вересня 2013 року державним нотаріусом Кегичівської Державної нотаріальної контори [PERSON], згідно витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9468655 від 16 вересня 2013 року. Вказану земельну ділянку позивач успадкував після смерті батька [PERSON], [INFO], який помер 05 червня 2011 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6543 га, кадастровий №6323155600:06:001:0169, що розташована на території Слобожанської (Чапаєвської) селищної ради Кегичівського району Харківської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №059141, виданого на підставі розпорядження Кегичівської райдержадміністрації Харківської області від 20 вересня 2002 року №258, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 12 серпня 2005 року за№010569600044. Належна позивачеві земельна ділянка знаходиться в оренді відповідача згідно договору оренди землі б/н від 27 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Насінневе», правонаступником якого є ПрАТ «Насінневе», та [PERSON], який зареєстрований ХРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №040969600424. Позивач не має наміру продовжувати орендні відносини, щодо зазначеної земельної ділянки з відповідачем, бажає використовувати земельну ділянку самостійно, тому хоче розірвати зазначений договір оренди землі, оскільки умовами цього договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Платник аліментів [PERSON] за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 06.12.2005 року у справі 2-1764 зобовязаний до сплати по ? частини всіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання доньки Аліни, [INFO], за судовим наказом від 28.07.2011 року у справі 2-Н-174/11 Чаплинського районного суду Херсонської області на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 04.09.2014 року у справі №665/447/14-ц на користь [PERSON] на утримання доньки Анастасії, [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зменшення розміру стягнення аліментів та приведення стягнення до вимог закону, в межах, що не перевищує 50% його заробітної плати, оскільки таке становище призводить до його особистого скрутного становища при сплаті 75% заробітку, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти зміни розміру стягнення аліментів на їх користь для утримання неповнолітніх дітей до розміру, всиновленого у відповідності до вимог закону, просили справу розглянути у їх відсутності. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає за можливе постановити рішення суду та задовольнити вимоги позивача, змінивши розмір стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 1/6 частини всіх видів заробітку на користь відповідачів у справі, оскільки загальний розмір стягнень аліментів з платника не може перевищувати 50% від його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з таких підстав: Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей. Згідно ст. 181 СК України способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судом може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану та за інших обставин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

По вказаній цивільній справі було винесено рішення суду від 22.12.2015 року, яким позов задоволено. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на вказане рішення подано апеляційну скаргу, але зазначене рішення було втрачене. Через це виникла потреба у відновленні втраченого судового провадження. На підставі копії вказаного рішення, наданого ТОВ «ОТП Факторинг Україна», архівної копії фонограми судового процесу (судового засідання), дослідженої судом, суд вважає встановленим зміст зазначеного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Повне рішення суду буде виготовлено 04 жовтня 2019 року. На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1276 Цивільного кодексу України, ст. ст. 88, 89, 131 Земельного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Повне товариство «Ломбард Комод» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4208 гривень 81 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що відповідачці під заставу ювелірних виробів було видано кредит 4208 гривень 81 коп. Однак в подальшому ювелірні вироби були вилучені працівниками міліції в зв'язку з тим, що відповідачка їх викрала. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору 1,2 № 095143012 від 15 жовтня 2014 року відповідачці було надано кредит на суму 380,93 гривень під заставу золотого підвісу строком на 10 днів. . Відповідно до договору 1,2 № 095143013 від 15 жовтня 2014 року відповідачці було надано кредит на суму 3827,88 гривень під заставу брухту золота вагою 13.45 грам. Строком на 10 днів. З копії протоколу тимчасового доступу до речей від 22 жовтня 2014 року було вилучено золоті вироби, передані відповідачкою в заставу. По закінченню терміну дії договору фінансового кредиту відповідачка кошти, отримані в кредит , не повернула. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк і одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Враховуючи, що відповідачка не повернула в строк, передбачений Договором про надання ломбардом фінансового кредиту( позики) , ці кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Також відповідачкою підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Повноважний представник органу опіки та піклування Ізяславської районної державної адміністрації (діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], який на даний час відібраний від матері і переданий Хмельницького спеціалізованого будинку дитина «Берізка», подав до суду позовну заяву про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав відносно її сина та стягнути аліменти в розмірі 100 грн. твердої грошової суми на утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні повноправний представник служби у справах дітей Кмін Ю.С. та органу опіки Борисівської сільської ради Сорокіна Т.Л., позов підтримали у судовому засіданні підтвердили висновок органу опіки про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідачка долею дитини не цікавиться, свої батьківські обов'язки по вихованню і утриманню дитини не виконує. Самоусунулася від виховання сина. Просять суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно даної дитини, так як умови проживання загрожують здоров'ю та життю дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причину її неявки. Тому у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідачки. Викладені у позовній заяві та в усних поясненнях суду фактичні обставини справи підтверджуються доданими до неї письмовими доказами, і зокрема: копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6), де відповідачка записана матір'ю дитини; акту обстеження умов проживання дитини по місцю проживання відповідачки (а.с. 12), довідками про склад сім'ї та характеристику відповідачки (а.с. 8, 11, 13). За таких обставин суд вважає, що викладені представником органу опіки і піклування фактичні обставини справи знайшли своє підтвердження. Таким чином, судовим розглядом справи встановлено, що відповідачка [PERSON] як матір дитини самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього [PERSON], [INFO], піклуванню про його здоров'я, моральний, фізичний та духовний розвиток, покладених на нього відповідно ст.ст. 150, 151 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», в зв'язку з чим суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. Вирішуючи питання про розмір стягування аліментів по суті, суд керується положеннями ст. ст. 182, 183, 184, 192 СК України, і, зокрема враховує: - стан і матеріальне становище дитини, яка фактично знаходяться на утриманні спеціалізованого будинку «Берізка», - матеріальне становище платника аліментів, яка на даний час не працевлаштована, - наявність інших обставин справи. Таким чином, суд вважає вірним визначити розмір аліментів у запропонованому розмірі позивачем, тобто 100 грн. твердої грошової суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Повноважний представник позивача звернулася до суду з позовом 13.01.2014 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 100 грн. твердої грошової суми щомісячно до повноліття дитини. До суду представник позивача надіслала заяву про розгляд справи без участі представника. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позов задовольнити. Отже справу за заявами сторін, розглянуто без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Неповнолітня дитина позбавлена батьківського піклування та передана під нагляд бабусі [PERSON], яка матеріально її забезпечує, а матір не надає допомогу на її утримання. Доводи позивача, які викладено в позовній заяві, підтверджуються письмовими доказами, а свідоцтвом про народження дитини, відповідачка записана як матір. Відповідачка в установленому порядку визнана недієздатною і над нею встановлено опіку, отримує пенсію. Тому суд, з урахуванням матеріального стану платника аліментів, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Маються передбачені ст. ст. 180 - 184 СК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 217 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах стягнення аліментів за один місяць, а у відповідності зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову. Окрім цього, відповідно до ст. 80 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до копії договору №1226 від 01.08.1958 року, зареєстрованого в міському інвентарізаціоному бюро м.Краматорськ, Донецької області, позивачу передано у безстрокове використання земельна ділянка та житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] . У відповідності до копії домової книги, а також довідки Управління Реєстраційних повноважень та ведення Реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради №31698 від 13.08.2019 р., [PERSON] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Згідно Акту про не проживання № 01-14/431 від 02.09.2019 року, складеного головою комітету мікрорайону №6 [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який за даною адресою не мешкає з червня 2014 року по теперішній час. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з 2014 року по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні в будинку [ADDRESS] , відповідач до позивача не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує будинок та сплачує комунальні послуги, тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів, а також, враховує той факт, що позивач позбавлений можливості оформити субсидію на надання комунальних послуг. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з 2014 року у зазначеному будинку, перешкод у користуванні цим будинком позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів на його утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до копії договору дарування від 22.11.2000 року, зареєстрований в БТІ м.Краматорська, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] . У відповідності до довідки Управління Реєстраційних повноважень та ведення Реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради №10888 від 26.02.2020 р., [PERSON] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Згідно Акту про не проживання б/н від 25.02.2020 року, складеного заступником голови ЖСК «Двірцева-47» Слепченко В.П. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який за даною адресою не мешкає з 2014 року по теперішній час. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з 2014 року по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні в квартирі [ADDRESS] , відповідач до позивача не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує будинок та сплачує комунальні послуги, тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів, а також, враховує той факт, що позивач позбавлений можливості оформити субсидію на надання комунальних послуг. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з 2014року у зазначеній квартирі, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів на її утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Outcome: approved