Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач 11.01.2021 року звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» в особі відокремленого підрозділу «Володарське» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він перебував з ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» у трудових відносинах. 12.08.2020 року позивача звільнено відповідно до ст. 38 КЗпП України. Після звільнення відповідач частково не сплатив заробітну плату, у зв`язку із чим мається заборгованість в сумі 44384 грн. 36 коп. Також просив суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з розрахунку по день винесення рішення. Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представники відповідача ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» та відокремленого підрозділу «Володарське» у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на адресу суду на час розгляду справи не надходив. Ухвалою суду від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» та її відокремленим підрозділом «Володарське», про що свідчить записи у трудовій книжці [NUMBER] . [PERSON] звільнено 12.08.2020 року на підставі ст.\~38\~КЗпП України за власним бажанням, про що свідчить запис у трудовій книжці. Позивач у позовній заяві зазначав, що відповідач заборгував заробітну плату на момент звільнення у розмірі 60884,36 грн., однак через Охтирське відділення АТ «Мегабанк» йому в подальшому було частково виплачено заборгованість в сумі 16500 грн. Тому прохає стягнути із відповідача різницю зазначеної суми, яка становить 44384,36 грн. Ухвалою суду від 15.02.2021 було зобов`язано відповідача надати довідку про суму нарахованої і невиплаченої при звільненні заробітної плати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; довідку про середньоденну заробітну плату нараховану [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за два місяці, що передували звільненню. На момент винесення рішення у справі вказана ухвала суду виконана не була. Інших доказів суду не надано. З огляду на викладене суд приймає до уваги розрахункові листки, якими підтверджується сума вказаної заборгованості та виписку з банку по рахунку позивача, якою підтверджується часткове погашення заборгованості відповідачем у вищезазначеній сумі. Проаналізувавши надані суду докази, судом встановлено, що відповідачем позивачу не виплачено заробітну плату в сумі 44384,36 грн. Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Статтею 43\~Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117\~КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позивач підтвердив наявність заборгованості відповідача з виплати заробітної плати та стягненню на користь позивача підлягає заробітна плата у розмірі 44384,36 грн. Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує наступне. Згідно ч.\~1\~ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями ст.\~117\~КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно з п.\~6\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~24\~грудня 1999\~року №\~13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п.\~20\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~24\~грудня 1999\~року №\~13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Належних та допустимих доказів того, що невиплата заробітної плати спричинена не з його вини, відповідачем не надано. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст.\~117\~КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100. Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що позивача звільнено 12.08.2020 року, повний розрахунок зі сплати заборгованості по заробітній платі не здійснено. Для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку суд враховує розрахунок наданий представником, згідно з якою розмір середньоденного заробітку позивача складає 901,88 грн. Інших доказів суду не надано. Враховуючи лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році» від 29.07.2019 №1133/0/206/19, лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році» від 12.08.2020 №3501-06/219 кількість святкових та вихідних днів, кількість робочих днів позивача з дати звільнення, тобто з 12.08.2020 року по 12.03.2021 року включно складає 147 днів, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 132576,36 грн. з розрахунку 901 грн. 88 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 147 (кількість робочих днів з часу звільнення подень винесення рішення). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору та позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за ставкою судового збору передбаченої Законом України\~«Про судовий\~збір» за дві вимоги майнового характеру на загальну суму 1816 грн..

Outcome: approved