Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач 08. 07. 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про втрату права на житлове приміщення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2015 року вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані 3 особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначила, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не проживають в належній їй квартирі, з 2013 року по даний час. Вказувала, що місце перебування відповідачів їм не відоме. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, особистих їх речей в квартирі немає. В звязку з реєстрацією відповідачів в квартирі вона змушена нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг Просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 118 в будинку № 19/1 по вул. Смілянській в місті Черкаси. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи були повідомлені через оголошення в пресі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2015 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2015 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно довідки № 4418 від 30.06.2015 р., виданій Соснівською службою утримання будинків Черкаської міської ради, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані три особи: [PERSON], [INFO] донька позивача, [PERSON], [INFO] - колишній чоловік [PERSON] та [PERSON] , [INFO] онук позивача. Факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які засвідчили, що відповідачів в квартирі [ADDRESS] не бачили з 2013 року. [PERSON] являється бувшим чоловіком доньки позивачки, а [PERSON] родинних відносин з бабусею не підтримує. Місце фактичного проживання відповідачів їм не відоме. Згідно\~ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. \~Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Судом встановлено, що договір про користування спірною квартирою між сторонами не укладався. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача, що\~\~відповідачі понад 1 рік\~\~не проживають\~в [INFO], не користуютьться житлом, однак добровільно з реєстрації не знялися, чим створюють перешкоди позивачу в розпорядженні своїм майном. Визнання відповідачів такими, що\~втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved