Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Рар Зерно Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 16.02.2015 року ТОВ «Рар Зерно Україна» приєдналося до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщенні в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 16.02.2015 року. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Рар Зерно Україна» отримало кредит в розмірі 500000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік ( 2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В забезпечення виконання ТОВ «Рар Зерно Україна» зобовязань за кредитним договором б/н від 16.02.2015 року між банком та [PERSON] 26.03.2015 року укладено договір поруки №POR1427377511673, згідно умов якого [PERSON] зобовязалася відповідати у повному обсязі за виконання ТОВ «Рар Зерно Україна» усіх зобовязань за кредитним договором, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Однак, позичальник ТОВ «Рар Зерно Україна» належним чином не виконувало умови Договору, у звязку з чим станом на 22.06.2016 року виникла заборгованість в розмірі 521300,43 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 244995,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 148089,21 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 86306,09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 41910,13 грн. За викладених обставин позивач просить стягнути з відповідача як боржника вказану суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовільнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач третя особа у судове засідання повторно не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.02.2015 року ТОВ «Рар Зерно Україна» приєдналося до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщенні в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 16.02.2015 року. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Рар Зерно Україна» отримало від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 500000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік ( 2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (п. 3.2.1.2.3.4. кредитного договору). (а.с. 9-24) В забезпечення виконання ТОВ «Рар Зерно Україна» зобовязань за кредитним договором б/н від 16.02.2015 року між банком та [PERSON] 26.03.2015 року укладено договір поруки №POR1427377511673, згідно умов якого [PERSON] зобовязалася відповідати у повному обсязі за виконання ТОВ «Рар Зерно Україна» усіх зобовязань за кредитним договором, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (п. 1.5 договору). (а.с.27-28) Банк свої зобовязання за кредитним договором про надання кредиту виконав, однак позичальник свої зобовязання належними чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором б/н від 16.02.2015 року станом на 22.06.2016 року виникла заборгованість в розмірі 521300,43 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 244995,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 148089,21 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 86306,09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 41910,13 грн. (а.с. 25) Щодо стягнення даної суми заборгованості з поручителя, то суд враховує його зобовязання відповідати перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ч.1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь якого з них окремо. Згідно положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Суд звертає увагу, що договір поруки № POR1427377511673 від 26.03.2015 року містить положення про дію договору до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором (п.4.1), що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Відповідно до правової позиції, висловленої ВС України у справі за № 6-272 цс16, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та враховуючи те, що як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.02.2015 року (а.с. 25) останній черговий платіж боржником був здійснений 01.05.2015 року, отже у позивача після несплати чергового платежу ( з 01.05.2015 року) виникло право предявити вимогу як до боржника, та і до поручителя. Однак ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з даними позовними вимогами до поручителя лише 11.07.2016 року, тобто більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання зобовязання, а тому враховуючи вищевказане суд вважає, в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed