Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ ОТП Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 27.03.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-B00/063/2008, відповідно до якого ЗАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 126000,00 дол. США, з кінцевим строком повернення 24.03.2023 року. У забезпечення виконання зобовязань за відповідним кредитним договором 27.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-B00/063/2008. Однак, позичальник належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов кредитного договору, чим утворив заборгованість станом на 20.08.2015 року в розмірі 131015,22 дол. США, що еквівалентно 2891004 грн. 51 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № ML-B00/063/2008 від 27.03.2008 року у розмірі 131015,22 доларів США, що станом на 20.08.2015 року еквівалентно 2891004 грн. 51 коп. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак, звернулась до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, через оголошення в газеті, про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надіслала, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитного договору № ML-B00/063/2008 від 27.03.2008 року та Додаткових договорів № 1 від 24.02.2009 року та № 2 від 14.07.2009 року до кредитного договору № ML-B00/063/20078 від 27.03.2008 року, Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» надає [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 126000,00 дол. США, прописавши плату за кредит, визначивши плаваючу процентну ставку з фіксованим відсотком у розмірі 5,99 % річних з врахуванням ставки FIDR, передбачивши умови «Пільгового періоду», при цьому в період з 24.07.2009 року по 24.12.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процента ставка в розмірі 6,5% річних, а в період з 24.12.2009 року до повного погашення боргових зобовязань буде використовуватись плаваюча процентна ставка 6,67 відсотків річних, з кінцевим строком повернення 24.03.2023 року, передбачивши сплату позичальником пені, в разі порушення ним взятих на себе зобовязань та чітко зазначивши про можливість і порядок дострокового повернення кредиту (а.с. 6-14). Зміст договору поруки № SR-B00/063/2008 від 27.03.2008 року та Додаткового договору № 2 від 14.07.2009 року до Договору поруки № SR-B00/063/2008 від 27.03.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», як кредитором, та [PERSON], як поручителем, вказує на те, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору № ML-B00/063/2008 від 27.03.2008 року (а.с. 15, 16). Меморіальний валютний ордер № 1 від 27 березня 2008 року, вказує, що АТ «ОТП Банк» в м. Вінниця видала кредит [PERSON] згідно кредитного договору № ML-B00/063/2008 від 27.03.2008 року у валюті USD, в розмірі 126000,00, що у гривневому еквіваленті становить: 636300 грн. 00 коп. (а.с. 17). Виписка з особового рахунку та відомості про рахунок № 26206001800201 вказують про відповідний рух коштів на даному рахунку, належного клієнту [PERSON] (а.с. 18-34). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-B00/063/2008 від 27.03.2008 року, заборгованість [PERSON] станом на 20.08.2015 року становить 131015,22 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 105145,70 дол. США, заборгованість по відсотках в сумі 25869,52 дол. США. (а.с. 38). Зміст досудових вимог від 09.09.2015 року по кредитному договору № ML-B00/063/2008 від 27.03.2008 року, адресованих [PERSON] та [PERSON], вказує, що позичальнику та поручителю було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (а. с. 35, 36). Згідно інформації НБУ офіційний курс 1 гривні до 1 долара США станом на 20.08.2015 року становить 22,066173 (а.с. 39). Таким чином судом встановлено, що 27.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON], було укладено кредитний договір № ML-B00/063/2008, на підставі якого [PERSON] одержав кредитні кошти в розмірі, передбаченому відповідним кредитним договором, в забезпечення виконання зобовязань позичальника по якому 27.03.2008 року був укладений між банком та [PERSON], як поручителем, договір поруки № SR-B00/063/2008, при цьому встановивши невиконання позичальником зобовязань по кредитному договору ПАТ ОТП Банк звернулось 09.09.2015 року до боржників з відповідними досудовими вимогами, що залишились без виконання, оскільки ПАТ ОТП Банк звернулося до суду з даним позовом до боржників. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст ст. 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з норми ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, чітко прописані в ст. 554 ЦК України, а саме: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Однак, при вирішенні даних спірних правовідносин, суд звертає увагу на те, що суду не було надано і в матеріалах справи відсутні докази наявності в ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, відповідних генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ, що унеможливлює стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості, визначену в доларах США. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, які забезпечені порукою, з яких беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього з обєктивною наявністю правових наслідків відповідальності поручителя перед кредитором, як солідарного боржника, а тому суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає до задоволення повністю з врахуванням зазначеного позивачем гривневого еквіваленту відповідної заборгованості, виходячи із офіційного курсу гривні до долара США станом на день платежу, що в даному випадку є 20.08.2015 року - день визначення позивачем відповідної заборгованості, і становить 22,066173 грн. за 1 дол. США, з розподіленням судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь позивача в рівних частинах суму витрат, понесених позивачем за сплату судового збору, та врахувавши відсутність квитанції в матеріалах справи про оплату оголошення в пресі за виклик відповідача [PERSON]

Outcome: approved