Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 327,05 грн., а також судові витрати у розмірі 393,27 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 10.01.2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 31.05.2013 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 39 327,05 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 9 573,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 27 404,96 грн., а також суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 848,91 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача Шкваря К.М. в судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. В наступне судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. В наступне судове засідання представник відповідача не з'явилася, надала заяву, якою просила справу розглянути у свою відсутність, проти позову заперечувала, просила суд застосувати строки позовної давності. Так, в поданому до суду запереченні представник відповідача [PERSON] зазначив, що кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії даної картки встановлено до січня 2009 року, тобто строк дії договору був встановлений до січня 2009 року, а тому позовна давність спливає в січні 2012 року. Позивач звернувся з даним позовом до суду лише в червні-липні 2013 року, тобто ним пропущено строк позовної давності. Крім того, позивачем не надано суду достовірних і належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості, адже надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором містять ознаки фальсифікації, так як не надано чіткої схеми розрахунку та простежується завищення і перекручення сум заборгованості, з них неможливо встановити розмір отриманих та сплачених відповідачем коштів й факт їх можливої несплати. Заборгованість за кредитом у розмірі 9 537,18 грн. є безпідставно більшою ніж кредитний ліміт на платіжну картку встановлений у розмірі 2 100,00 грн. Також, заявлена позивачем сума заборгованості за комісіями є такою, що не відповідає дійсності та чинному законодавству і значно перевищує суму самого кредиту і відсотків, адже прострочена заборгованість за договором є неспіврозмірною з сумою заявлених вимог позивача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію заяви від 10.01.2006 року та Умови і правила надання банківських послуг, у відповідності до яких ПАТ КБ «ПриватБанк» надає [PERSON] строковий кредит у розмірі 2 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6, 7-10). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 2 100,00 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобов'язався повертати заборгованість щомісяця. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Суду надано копію розрахунку заборгованості, з якої вбачається, що відповідач не виконав зобов'язання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 31.05.2013 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 39 327,05 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 9 573,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 27 404,96 грн., а також суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 848,91 грн. (а.с.3-5). Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість у розмірі 39 327,05 грн. Доводи відповідача, стосовно пропуску позивачем строку позовної давності, суд вважає не обґрунтованими, оскільки згідно п.9.12. кредитного договору (Умов і правил надання банківських послуг) договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо, на протязі цього строку жодна із сторін не повідомить другу сторону про зупинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Кредитний договір був укладений (підписаний) 10.01.2006 року, а тому діє до 10.01.2007 року; якщо не надійшло заяви про припинення його дії, діє до 10.01.2008 року і так далі. Відповідачем не надано суду доказів того, що він звертався до банку з відповідною заявою про припинення дії кредитного договору, а тому цей договір продовжений, і діє до цього часу. Посилання відповідача на те, що кредитна картка діє до січня 2009 року є також необґрунтованими, так як відмітка строку дії пластикової картки, яка міститься на кредитній картці, свідчить про строк дії пластикової картки як засобу електронного платежу, а не зобов'язальних відносин, які випливають із кредитного договору. Більш того, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач останній раз здійснив погашення заборгованості по кредиту 02.11.2012 року, де кошти були зараховані в рахунок погашення процентів у розмірі 90,00 грн., що свідчить про дію кредитного договору, й неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, так як дана сума значно менша від суми кредитної заборгованості в цілому. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 393,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved