Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, та, збільшивши розмір позовних вимог, просив суд стягнути заборгованість за кредитними договорами та суму судового збору. При цьому посилається на те, що 14 листопада 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11077072000, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 158 820, 00 швейцарських франків строком з 14 листопада 2006 р. по 14 листопада 2016 р.; договір про надання споживчого кредиту № 11206412000 від 30 серпня 2007 року, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 63 481, 00 швейцарських франків строком з 30 серпня 2007 р. по 30 серпня 2016 р. та договір про надання споживчого кредиту № 11249624000 від 12 листопада 2007 року, відповідно до якого позивач надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 24 661, 00 швейцарських франків строком з 12 листопада 2007 р. по 12 листопада 2016 р. Надані кредити забезпечені відповідними поруками, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] № 11206412000 від 14 листопада 2006 року, № 137436 від 30 серпня 2007 року та № 156801 від 12 листопада 2007 року. Проте, через невиконання відповідачами умов кредитних договорів. станом на 15 листопада 2011 рік заборгованість за договором кредиту № 11077072000 від 14 листопада 2006 року склала 2 015 063, 79 грн., за договором № 11206412000 від 30 серпня 2007 року - 892 182, 60 грн., та за договором № 11249624000 від 12 листопада 2007 року - 365 081, 25 грн. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2010 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку суми заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. Однак ухвалою суду від 01 листопада 2011 року вищезазначене заочне рішення скасовано за заявою [PERSON] та [PERSON], справа призначена до розгляду в загальному порядку. У зв'язку з укладенням 08 грудня 2011 року між ПАТ «Урсиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеними з відповідачами, судом до участі у справі залучений у якості позивача ПАТ «Дельта Банк» як правонаступник ПАТ «Укрсиббанк», що виступав кредитором у зобов'язанні, яке виникло між сторонами. В подальшому з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» звернулись [PERSON] та [PERSON], в якому просили розірвати з 11 липня 2008 року договори про надання споживчого кредиту № 11077072000 від 14 листопада 2006 року, № 11206412000 від 30 серпня 2007 року, № 11249624000 від 12 листопада 2007 року, відстрочити строк сплати заборгованості на 12 місяців, та розірвати договори поруки №593331 від 14 листопада 2006 року, №137436 від 30 серпня 2007 року, №156801 від 12 листопада 2007 року. При цьому [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивачем їм не була надана в повному обсязі інформація про здійснення свідомого вибору, у зв'язку з чим були порушені їх права як споживачів. Договори вважають несправедливими. Крім того, банк безпідставно змінював в сторону збільшення відсоткову ставку, та не повідомляв про це. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені, в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2012 року апеляційна скарга [PERSON] та [PERSON] відхилена та рішення суду від 15 травня 2012 року залишено без змін. Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 квітня 2013 року касаційна скарга [PERSON] та [PERSON] задоволена частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2012 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2012 року скасовані, справа передана на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Заперечував в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», та підтримали зустрічні позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, в подальшому [PERSON] та [PERSON] уточнили позовні вимоги, та просили розірвати з 11 липня 2008 року договори про надання споживчого кредиту № 11077072000 від 14 листопада 2006 року, № 11206412000 від 30 серпня 2007 року, № 11249624000 від 12 листопада 2007 року, та визнати такими, що припинили свою дію з 11 липня 2008 року договори поруки №593331 від 14 листопада 2006 року, №137436 від 30 серпня 2007 року, №156801 від 12 листопада 2007 року. Також просили відстрочити строк сплати заборгованості на 12 місяців. Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомляв. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11077072000 в іноземній валюті у сумі 158 820 швейцарських франків строком з 14 листопада 2006 року по 14 листопада 2016 року під 8, 99 % річних (Т. 1, а. с. 21). З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору № 11077072000 14 листопада 2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 593331 (Т. 1, а. с. 31). 30 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11206412000 в іноземній валюті у сумі 63 481 швейцарських франків строком з 30 серпня 2007 року по 30 серпня 2007 року 2016 року під 9, 99 % річних (Т. 1, а. с. 38). З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору № 11206412000 30 серпня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 137436 (Т. 1, а. с. 45). 12 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11249624000, в іноземній валюті у сумі 24 661 швейцарських франків строком з12 листопада 2007 року по 12 листопада 2007 року 2016 року під 10, 99 % річних (Т. 1, а. с. 52). З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору № 11249624000 12 листопада 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 156801 (Т. 1, а. с. 63). За умовами зазначених договорів поруки [PERSON] взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитними договорами відповідати перед банком нарівні з [PERSON] як солідарні боржники (п.п. 1.3., 1.4. договорів поруки). Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв'язку з укладенням 08 грудня 2011 року між ПАТ «Урсиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеними з відповідачами, судом до участі у справі залучений у якості позивача ПАТ «Дельта Банк» як правонаступник ПАТ «Укрсиббанк», що виступав кредитором у зобов'язанні, яке виникло між сторонами (Т. 1, а. с. 160). Судом також встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував зобов'язання за кредитними договорами, внаслідок чого в нього станом на 15 листопада 2011 рік виникла заборгованість: за кредитним договором № 11077072000 в сумі 2 015 063, 79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1 155 098, 61 грн., заборгованості по процентам в розмірі 713 684, 29 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 58 139, 96 грн. та суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 88 140, 93 грн.; за кредитним договором № 11206412000 в сумі 892 182, 60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 497 445, 89 грн., заборгованості по процентам в розмірі 328 441, 02 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 25 788, 45 грн. та суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 40 537, 24 грн.; за кредитним договором № 11249624000 від 12 листопада 2007 року в сумі 365 081, 25 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 199 253, 73 грн., заборгованості по процентам в розмірі 138 680, 24 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 10 012, 22 грн. та суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 17 135, 06 грн. Вищевказана заборгованість підтверджується відповідними розрахунками заборгованості (Т. 2, а. с. 136, 144, 151). Наслідки порушення договору позичальником передбачені ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, відповідно до яких, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Оскільки [PERSON] зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконував, то ПАТ «Дельта Банк» відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України вправі вимагати дострокового стягнення заборгованості за кредитними договорами з боржника. В той же час, як вбачається з наданих банком довідок-розрахунків заборгованості за користування кредитними коштами, починаючи з липня 2008 року відсотки за користування кредитами збільшились (Т. 1, а. с. 17, 33, 47). За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо у договорі поруки не узгоджені умови щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється. Відповідно до п. 2.1. договорів поруки № 593331 від 14 листопада 2006 року, № 137436 від 30 серпня 2007 року та № 156801 від 12 листопада 2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють як візування змін в кредитному договорі поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і таке інше. В той же час, п. 9.2. кредитного договору № 11077072000 від 14 листопада 2006 року та п. 5.2 кредитних договорів № 11206412000 від 30 серпня 2007 року та № 11249624000 від 12 листопада 2007 року передбачено, що банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у цьому договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банк про зміну адреси. Такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. У судовому засіданні також доведено, що сторони погодили, що факт неподання позичальником на зазначену у договорі адресу банку у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення (відповіді) позичальника про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні банку. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про отримання [PERSON], як позичальником, повідомлення банку про підвищення процентної ставки, а також відсутні будь-які дані про згоду [PERSON], як поручителя, на підвищення процентної ставки за вказаними договорами. Згідно ст. 1056-1 ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Таким чином, доводів того, що [PERSON] та [PERSON] були поінформовані про зміни до договорів про надання споживчого кредиту в частині підвищення процентної ставки до суду не надано. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими зустрічні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання вищевказаних договорів поруки такими, що припинили свою дію з 11 липня 2008 року, тобто з моменту підвищення відсоткової ставки без повідомлення поручителя. Також суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо розірвання з 11 липня 2008 року договорів про надання споживчого кредиту №11077072000 від 14 листопада 2006 року, № 11206412000 від 30 серпня 2007 року та №11249624000 від 12 листопада 2007 року, укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У судовому засіданні доведено, що істотні умови вищевказаних кредитних договорів були порушені Банком з 11 липня 2008 року, у зв'язку з неповідомленням позичальника та поручителя про підвищення відсоткових ставок, тому саме з цього моменту такі кредитні договори необхідно розірвати. Проте суд вважає необґрунтованими вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо відстрочення строку сплати заборгованості на 12 місяців. Тому у цій частині зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Згідно до п.5 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті. Тому, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитними договорами за період до 11 липня 2008 року у загальному розмірі 949 341, 08 грн., а саме: заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11077072000 від 14 листопада 2006 року у розмірі 593 150, 52 грн.; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11206412000 від 30 серпня 2007 року у розмірі 254 566, 98 грн.; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11249624000 від 12 листопада 2007 року у розмірі 101 623, 58 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим до суду [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial