Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №SUK1RK04730240 від 18 жовтня 2005 року (далі Кредитний договір) у розмірі 31012 грн. 70 коп., мотивуючи позовні вимоги наступним чином. Відповідно до укладеного Кредитного договору [PERSON] 18 жовтня 2005 року отримала кредит у розмірі 5500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме - надав [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідачка [PERSON] не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. На даний час відповідачка [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за Кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Кредитним договором обумовлено, що договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобов'язань сторонами, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов'язань. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 03 лютого 2014 року має заборгованість - 35468 грн. 53 коп., яка складається з наступного: - 2616 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом; - 12161 грн. 44 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1578 грн. 41 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 19111 грн. 70 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4455 грн. 83 коп., яка була задоволена судовим наказом Кролевецького районного суду Сумської області від 08 жовтня 2007 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 31012 грн. 70 коп. Отже, заборгованість до стягнення за Кредитним договором з відповідачки [PERSON] становить 31012 грн. 70 коп. Предстаник позивача у судове засідання не з'явився, позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Ним, позивачем, позовні вимоги підтримуються у повному обсязі (а.с.95) Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надавши такі пояснення. Вона дійсно у жовтні 2005 року у Кролевецькому відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» оформила та отримала споживчий кредит у розмірі 5500 грн., із терміном кінцевим його погашення до 17 жовтня 2008 року. Кредит оформила та отримала особисто. Оскільки у даній банківській установі працювала її знайома, тому вона передавала кошти для погашення заборгованості по Кредитному договору своїй знайомій, яка в свою чергу сплачувала заборгованість на її, [PERSON], ім'я. Суму коштів, що підлягала сплаті, як заборгованість по Кредитному договору, називала її знайома, банківський працівник. За її, [PERSON], підрахунками несплачена сума заборгованості по Кредитному договору, який вона уклала з Кролевецьким відділеннм ПАТ КБ «ПриватБанк» у жовтні 2005 року, становить близько 180 грн. Надати суду документи щодо сплати грошових коштів на погашення заборгованості по Кредитному договору вона не має змоги, оскільки, за її припущеннями, документи втрачені. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що «ПриватБанк» в особі начальника Кролевецького відділення Єлагіна Ю.І. і [PERSON] уклали кредитний договір 18 жовтня 2005 року № SUK1RK04730240, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит для купівля ТНС (товарів народного споживання) в сумі 5500 грн., остаточний термін погашення кредиту усіх сплат - 17 жовтня 2008 року. Погашення заборгованості згідно п.1.1 Кредитного договору здійснюється у такому порядку: починаючи з першого місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісяця в період сплати за який приймається період з «20» по «25» число кожного місяця. Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 293 грн. 12 коп. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. (а.с.44, 68-73,74) Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з п.1.1 Кредитного договору, укладеного між позивачем і [PERSON], кредит надавався [PERSON] на строк 36 місяців з кінцевим терміном погашення та виплати усіх сплат згідно умов Кредитного договору - по 17 жовтня 2008 року. Позовна заява була направлена до суду позивачем 04 лютого 2014 року та нідійшла до суду 14 лютого 2014 року, про що свідчить реєстраційний номер вхідної кореспонденції Кролевецького районного суду на першому аркуші позовної заяви (а.с.1) Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду і не зазначив причин пропущенння позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України). Згідно п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (в редакції від 07.02.2014 року) при застосуванні положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною 11 статті 11 зазначеного Законом ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК України про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог ЦК України щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушенням боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків оплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити у суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з врахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Отже, виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що маються правові підстави при вирішенні даного судового спору враховувати положення ЦК України про позовну давність. Таким чином, є підстави щодо застосування позовної давності при вирішенні даного спору, виходячи із наступного. Термін погашення заборгованості за Кредитним договором та виплата усіх сплат, передбачених Кредитним договором, згідно п.1.1 - до 17 жовтня 2008 року (а.с.44, 45-49). Позивач звернувся до суду шляхом направлення позовної заяви з доданими до неї документами поштою, яка надійшла до суду 14 лютого 2014 року (а.с.1). Причини пропущення позовної давності позивач не зазначив, а тому у суду не має правових підстав для застосування положень ч.5 ст.267 ЦК України. За таких обставин враховуючи викладене, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, Кредитного договору №SUK1RK04730240 від 18 жовтня 2005 року,

Outcome: dismissed