Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 05.03.2008 року уклало з відповідачем кредитний договір № VIW3A800002504, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 6970,34 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.00 % річних, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 04.03.2011 року. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 14.01.2016 року в розмірі 321,75 дол. США, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № VIW3A800002504 від 05.03.2008 року у розмірі 321,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 7606 грн. 25 коп. Представник позивача, [PERSON] який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитно-заставного договору № VIW3A800002504 від 05.03.2008 року Приватбанк надав [PERSON] кредит у розмірі 6963,42 дол., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % річних, а позичальник зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пеню згідно умов договору в строк до 04.03.2011 року. В забезпечення взятих на себе зобовязань позичальник передає Банку в заставу автомобіль марки ВАЗ 21121, рік випуску 2008 тип транспортного засобу Легк. автом. (до 1500 см. куб.), кузов: ХТА21121050372520, обєм двигуна 1.6, державний номер [NUMBER] (а.с. 8-14). Згідно розрахунку заборгованості за договором № VIW3A800002504 від 05.03.2008 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Приватбанк станом на 14.01.2016 року становить 321,75 дол. США., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 236,69 дол. США; заборгованість з комісії в сумі 59,67 дол. США; заборгованість по штрафам (фіксована частина) в сумі 10,58 дол. США; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) в сумі 14,82 дол. США (а.с. 4-6). Станом на 13.01.2016 року Національний банк України встановив такі офіційні курси гривні до іноземної валюти, а саме: 100 Долар США 2326,6758 (а.с. 7). Матеріали справи містять Банківську ліцензію № 22, видану Національним банком України 05 жовтня 2011 року Публічному акціонерному товариству комерційному банку Приватбанк, на право надання банківських послуг визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с. 19). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, при цьому, враховуючи не надання позивачем відповідної Банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з врахуванням зазначеного позивачем гривневого еквіваленту відповідної заборгованості, виходячи із зазначеного позивачем офіційного курсу гривні до долара США станом на день платежу, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved