Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач, 07 вересня 2021 року звернулася до суду з даною позовною заявою, якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 25 серпня 1990 року Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, актовий запис №30. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 25 серпня 1990 року Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, актовий запис №30. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між ними припинені остаточно рік тому, через постійні суперечки та сварки, які виникали внаслідок відсутності розуміння один одного, життя стало нестерпним. Наразі вони не підтримують подружніх стосунків, кожен з ним має своє особисте життя. За вказаного шлюб існує формально і його збереження вже не можливе та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач через органи ДРАЦС не бажає розривати шлюб. Позивач бажає після розірвання шлюб мати прізвище - [PERSON] . Позивач як і її представник - адвокат Остапенко А.І. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить суд розглядати справу за його відсутності. Суд, вивчивши заяви сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, встановив, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 1990 року Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, актовий запис №30. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені, примирення вони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися цим прізвищем і надалі. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню їй з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved