Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», яке є правонаступником Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» звернулося в суд до відповідачів з позовом про відшкодування шкоди завданої злочином. В обґрунтування вимог вказує, що 21.04.2015 року [PERSON], маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення вступив у злочинну змову з [PERSON], направлену на вчинення крадіжки металевих виробів з обєктів ДТГО «Львівська залізниця». З цією метою, [PERSON] та [PERSON], приблизно о 19.00 год. того ж дня прийшли на 34 км 10 пікету перегону Заболотці-Броди (с. Пониковиця Бродівського району Львівської області), де [PERSON], діючи по черзі з [PERSON], за допомогою заздалегідь підготовлених останнім лопати та сокири, розкопали 200 м магістрального кабелю звязку, який належить ДТГО «Львівська залізниця», та за допомогою гужового транспорту, наданого [PERSON], доставили викрадене майно на подвіря будинку за місцем його проживання, де заховали з метою подальшого збуту. 22.04.2015 року приблизно о 09.30 год. [PERSON], діючи спільно з [PERSON], попередньо очистивши частину викраденого кабелю від ізоляції та, діставши з нього мідний дріт, збули його невстановленій особі у м. Броди Львівської області, а гроші витратили на власні потреби. 23.04.2015 року приблизно в 09.00 год. [PERSON] та [PERSON] у с. Пониковиця Бродівського району Львівської області були викриті працівниками міліції при спробі зачистки решти викраденого кабелю від ізоляції з метою подальшого збуту його мідної частини, а викрадене майно у них вилучено. Даним кримінальним правопорушенням було завдано матеріальних збитків відокремленому підрозділу «Здолбунівська дистанція сигналізації і звязку» ДТГО «Львівська залізниця» на загальну суму 56 624 гривень. З посиланням на вимоги ст.1166 ЦК України просить винести рішення яким стягнути солідарно з відповідачів на його користь 56\~624 грн. заподіяної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що в даний час вироком суду від 24 червня 2015 р. відповідачів засуджено за інкриміновані їм діяння. Вирок вступив в законну силу. Звітом про нанесення збитків підтверджено завдану шкоду підприємству. Для відновлення кабелю було понесено додаткові витрати, тому наголошує, що матеріальні збитки, яких зазнала залізниця це не тільки вартість викрадено, але і вартість робіт проведених на відновлення попереднього стану кабелю, вартість використаних матеріалів тощо. Роботи по відновленню кабелю були проведені терміново про що свідчить акт приймання виконаних робіт. На підставі даного акту проведено списання витрат повязаних із проведеними роботами, тому вважає, що розмір заподіяної шкоди повністю доведений представленими доказами та просив позов задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність та пояснив, що відповідачами відшкодовано 1070 грн. заподіяної шкоди, яку вони завдали позивачу внаслідок викрадення кабелю. Даний розмір був підставою для визначення кваліфікації злочину та притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст.185 ч.2 КК України, тому немає підстав для відшкодування збитків у розмірі, заявленому позивачем. Зазначив, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження завданої матеріальної шкоди. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, походить до висновку, що позов підлягає до задовлення частково. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. \~Судом встановлено, що за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 24.06.2015 року [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у задоволенні цивільного позову ДТГО «Львівська залізниця» відмовлено. Даним вироком встановлено, що неповнолітній [PERSON] вступив у злочинну змову з [PERSON], направлену на вчинення крадіжки металевих виробів з обєктів ДТГО «Львівська залізниця». З цією метою [PERSON] та [PERSON], приблизно о 19.00 год. 21.04.2015 року прийшли на 34 км 10 пікету перегону Заболотці-Броди (с.Пониковиця Бродівського району Львівської області), де [PERSON], діючи по черзі з [PERSON], за допомогою заздалегідь підготовлених ними лопати та сокири, розкопали приблизно 200 метрів магістрального кабелю звязку, загальною вартістю 1071.78 грн., завдавши ДТГО «Львівська залізниця» матеріальної шкоди на вказану суму та за допомогою гужового транспорту, наданого [PERSON], доставили викрадене майно на подвіря будинку за місцем проживання [PERSON], що по вул.Мищуки,6 в с.Пониковиця Бродівського району, Львівської області, де заховали з метою подальшого збуту. 22.04.2015 р. приблизно о 09.30 год. [PERSON], діючи спільно з [PERSON], попередньо очистивши частину кабелю від ізоляції та діставши з нього мідний дріт, збули його невстановленій особі в м.Броди Львівської області, а гроші витратили на власні потреби. 23.04.2015 р. приблизно о 09.00 год. [PERSON] та [PERSON] у с.Пониковиця Бродівського району Львівської області були викриті працівниками міліції при спробі зачистити решти викраденого кабелю від ізоляції з метою подальшого збуту його мідної частини, а викрадене майно у них вилучено. (а.с.35-37). 22.09.15 р. ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу представника потерпілого ДТГО «Львівська залізниця» [PERSON] задоволено частково. Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 24.06.2015 року відносно [PERSON] та [PERSON] в частині вирішення цивільного позову - скасовано. В решті вирок залишено без змін (а.с.38-39). В силу ч. 4 ст.61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.\~ Відповідно до ст.1166 ч.ч.1,2 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями\~чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту про незалежну оцінку визначення розміру збитків, що нанесені відокремленому підрозділу «Здолбунівська дистанція сигналізації і звязку» Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» станом на 22.04.2015 р. за №13/з-15 від 27.05.2015 р.(а.с.13-34) розмір збитків нанесених підприємству становить 56\~624 грн. Актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015 р. (а.с.72-74) підтверджено факт виконання робіт по відновленню викраденого кабелю, використання ресурсів та матеріалів. Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2015 р. (а.с.75) та платіжним дорученням №403 від 21.05.2015 р. підтверджено факт проведення оплати цих робіт та матеріалів. Оцінивши та дослідивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог поскільки\~\~позивач має право на повне відшкодування завданих злочином збитків, які підтверджені належними доказами у справі. Крім цього судом встановлено, що відповідач [PERSON],[INFO] на день скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім, однак на день розгляду цивільної справи судом є повнолітньою особою. Відповідно до ст.1179 ЦК України встановлено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обовязок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стану власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В пункті 6 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» також зазначено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обовязок покладається на його батьків за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обовязок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. А відтак відшкодування заподіяної шкоди слід покласти на відповідача [PERSON], який на день розгляду справи досяг повноліття. Також судом встановлено, що шкоди було завдано спільними діями відповідачів, тому в силу ст.1190 ЦК України вони несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Однак, так як згідно квитанції від 13.05.2015 р. (а.с.36 к.п.) позивачу було відшкодовано 1070 грн., тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та слід стягнути з відповідачів солідарно 55 554 гривень.\~ На підставі ст.ст.15,16,22,1166,1179-1180,1190 ЦК України,

Outcome: partial