Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 13.02.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 31.07.2015 року, [PERSON] заборгував позивачу 12428,77 грн., з яких: 1627,11 грн. заборгованість за кредитом; 7093,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2640 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 568,04 грн. штраф (процентна складова). В звязку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача в своїй заяві зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, а відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників процесу, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняв на себе відповідні зобовязання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 13.02.2012 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 5, 6-7, 8-31), що відповідає ст. 634 ЦК України. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобовязання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав шляхом відкриття карткового рахунку, на який надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим станом на 31.07.2015 року він має заборгованість перед позивачем на загальну суму 12428,77 грн., з яких: 1627,11 грн. заборгованість за кредитом; 7093,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2640 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 568,04 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується копією наданого розрахунку (а.с. 3-4). В результаті прострочення заборгованості за договором кредиту відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Крім того, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки такі його дій в даному випадку не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Також відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № PROM7ВS455 від 27.08.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 1218 грн. (а.с. 47), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved