Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач 03.07.2013р. звернулася в суд з даним позовом , позовні вимоги обґрунтовує тим, що за договором купівлі-продажу від 14.11.2011 року, вона придбала у [PERSON] садовий будинок [ADDRESS], право власності на даний будинок зареєструвала за собою в БТІ 15.12.2011р. Після укладення договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS], вона дозволила відповідачам, які являлась членами сім»ї продавця, проживати в ньому до 15.01.2012р., які на даний час відмовляються звільнити належний їй будинок, незважаючи на її неодноразові вимоги. Вважає, що відповідачі порушують її право власності на належне їй майно, тому просить їх виселити з будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не явилась, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з вище зазначених підстав та просить позов задовольнити. Стверджує, що відповідачі в належний [PERSON] будинок вселилися самовільно, не являються членами її сім»ї, а тому проживають в ньому незаконно. Зазначив, позивача не має змоги вселитися в належний їй будинок з вини відповідачів, які добровільно не бажають виселитися. Також просить, в разі задоволення позову, понесені позивачем судові витрати віднести на його рахунок . Відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не явилися, їх представник [PERSON] позов не визнав, подав заперечення, в задоволенні позову просить відмовити. Вважає, що його довірителі є неналежними відповідачами, так як позивач не довів, що саме вони проживають в спірному будинку [ADDRESS], а також не надав доказів, що позивач звертався до відповідачів з вимогами про виселення. Уточнив, що на даний час відповідача тимчасово проживають за іншою адресою у м.Львові, і йому невідомо, на якій правовій підставі ті проживали у спірному будинку [ADDRESS] , протягом якого періоду, і чи займають спірний будинок на даний час. З»ясувавши дійсні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 14.11.2011р. придбала у [PERSON] садовий будинок [ADDRESS]. Договір підписаний сторонами, посвідчений нотаріусом і зареєстрований в реєстрі за №5597. 15.12.2011р. [PERSON] зареєструвала у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» право власності на даний будинок. Згідно технічного паспорту, будинок [ADDRESS], складається з двох житлових кімнат, кухні, санвузла . З відповіді голови правління садового товариства «Гудок», на території якого знаходиться належний позивачу будинок [ADDRESS], [PERSON] 18.05.2013р. зверталась до голови правління з заявою сприяти виселенню з належного їй будинку сторонніх осіб. З матеріалів перевірки, проведеної працівниками Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області слідує, що 27.06.2013р. відповідач по справі [PERSON] у своєму поясненні працівникам міліції зазначив, що в будинку [ADDRESS] він проживає разом з іншими відповідачами-мамою та дружиною, документів на право проживання в якому не мають. Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав і в порядку, передбаченому законодавством України. Згідно зі статтею 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК осіб, які самостійно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Повно та всебічно з»ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем були надані належні докази у розумінні ст. 57 ЦПК України на підтвердження того, що він являється власником спірного житлового будинку, в якому проживають без його на те волі відповідачі, які самовільно займають дане жиле приміщення та відмовляються його звільнити. Тому вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. З врахуванням встановленого суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Outcome: approved