Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 12 січня 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір про встановлення ліміту кредитування №6567471, згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 20 000 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку відповідача з 10 березня 2017 року по 17 жовтня 2018 року. Відповідно до п.1.16 договору за користування кредитом, встановлені відсотки в сумі 30,00 % річних. Договором передбачено порядок та умови погашення кредитної заборгованості. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, та допустила заборгованість, яка станом на 17 жовтня 2018 року складає 13 437,07 грн., з яких: 7282,33 грн. - неповернута сума кредиту; 2797,00 грн. - прострочені відсотки. Крім того, відповідачу нараховано пеню за період з 18 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2018 року у розмірі 3357,74 грн. Добровільно борг відповідач не погашала, тому позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму боргу та понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді. Причини її неявки суду не відомі. Оскільки, відповідач [PERSON] не з'явилася в судове засідання без поважних причин, у відповідності до ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. 14 січня 2019 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та надано відповідачу строк для надання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12 січня 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір про встановлення ліміту кредитування №6567471 (Автоматичний овердрафт), згідно з яким відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено ліміт кредитування. Відповідно до п. 1.16. договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 30,00% річних. Повернення суми кредиту відповідно до п. 1.17. договору відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок (картковий) визначений у п.1.1. Договору. Відповідно до п. 1.30. Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 1.16 договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. У відповідності із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України та на умовах кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Згідно змісту ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по поверненню кредиту в строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2018 року має заборгованість в сумі 13 437,07 грн., з яких: 7282,33 грн. - неповернута сума кредиту; 2797,00 грн. - прострочені відсотки; 3357,74 грн. - пеня. 17 серпня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення - вимогу про повернення кредиту. Проте, відповідачем дану вимогу проігноровано та заборгованість не погашено. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, [PERSON], будучи зобов'язана щомісячно вносити платежі по договору, не виконала взяті на себе зобов'язання, допускаючи прострочення платежів, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд, враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь ПАТ «Кредобанк» судові витрати в сумі 1762 гривні судового збору.

Outcome: approved