Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] 29769,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 347061,36 грн., боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом, та 1539,21 грн. пені. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.01.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11106053000, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 33000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.01.2028 року та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов'язання, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. З метою своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №85179 від 04.01.2007 року за умовами якого [PERSON] зобов'язався відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Проте, відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, [PERSON] припинив сплачувати кредит, а [PERSON], як поручитель, не забезпечив погашення такого, чому позивач просить стягнути з них солідарно борг по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом, що станом на 10.07.2014 року складає 29769,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 347061,36 грн., з яких 28639,65 дол. США - кредитна заборгованість, 1130,25 дол. США - заборгованості по процентах за користування кредитом, а також пеню за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 1539,21 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, зазначивши, що дійсно має заборгованість за кредитним договором від 04.01.2007 року у вказаному позивачем розмірі, пояснив, що така заборгованість виникла у зв'язку із девальвацією національної валюти, а він працює техніком в Українській академії друкарства і отримує заробітні плату в гривнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, однак був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 04.01.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11106053000, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 33000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 04.01.2028 року та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених договором (а.с.6-15). Пунктом 1.3 договору передбачено, що за використання кредитними коштами у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,3% річних. Після закінчення 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором. Згідно п.п.4.1, 4.2 договору позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені договором цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлений згідно із п.1.2.2 на рахунок, вказаний в договорі. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 345 дол. США в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежа може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до усов договору (п. 1.2.2). Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором - надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в банку для подальшого використання за цільовим призначенням, що відповідає п.1.5 даного договору і підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а.с.29). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8.1 договору передбачено, що за порушення термінів повернення, та/або поцентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБ України гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені (а.с.11). Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18-28), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно договору про надання споживчого кредиту №11106053000 від 04.01.2007 року, зобов'язання, зокрема, станом на 10.02.2014 року заборгованість за кредитним договором становить по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом - 29769,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 347061,36 грн., з яких 28639,65 дол. США - кредитна заборгованість, 1130,25 дол. США - заборгованості по процентах за користування кредитом. Нарахована пеня за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 1539,21 грн. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11106053000 від 04.01.2007 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.8.3), позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, 04.015.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 85179 від 04.01.2007 року, за умовами якого [PERSON], як поручитель, зобов'язався відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 04.01.2007 року (а.с.16-17). Згідно п.п.1.3, 1.4 даного договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором. У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Крім цього, як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] було направлено вимоги відповідно за вих. №30-11/13533 від 18.06.2014 року та за вих. №30-11/13532 від 18.06.2014 року повернути суму заборгованості,в яких роз'яснено наслідки неповернення боргу, проте такі залишено без реагування (а.с. 35-40). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача є доведеним, а факт неповернення позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах не викликає сумніву, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це, та беручи до уваги, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, підтвердив розраховану позивачем суму боргу, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі і стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» вказану суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11106053000 від 04.01.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (а.с.5).

Outcome: approved