Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав(а.с.102). Відповідачі у судове засідання не зявилася тричі, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, (а.с. 66,68,76,78,99,101), причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (08.07.2009 року було змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк», з однієї сторони та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL 6500 (а.с.9-15). У відповідності до п.1.1 Генерального договору про надання кредитних послуг, банк зобовязується надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 400\~000 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Згідно п.1.1.1 про надання кредитних послуг, умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобовязань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформляється Додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною цього договору. Так, 11 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» з однієї сторони та [PERSON] було укладено додаткову угоду № BL 6500/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL 6500 від 11 вересня 2008 року. Згідно п.1 додаткової угоди, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 150\~000 доларів США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредиту у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді (а.с.18-19). У відповідності до п.2.2 Додаткової угоди, позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до цієї індивідуальної угоди, якщо тільки не застосовується інших (короткий) термін повернення кредиту відповідно до умов Генерального договору та/або цієї індивідуальної угоди та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Погашення грошових зобовязань позичальника за цією індивідуальною угодою здійснюється шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого у банку, у валюті та сумі існуючих грошових зобовязань позичальника за генеральним договором та цією індивідуальною угодою. Додатковою угодою передбачена плата за кредит. Так, у відповідності до п.3.1. Додаткової угоди, за користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 16,45 % річних. За користування кредитними коштами понад строк, встановлений Генеральним договором та/або цією індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 32,9% річних. У разі виконання зобовязань за кредитним договором, 11 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», з однієї сторони та [PERSON] був укладений договір іпотеки зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №4107 (а.с.25-30). У відповідності до п.1.1 Договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: А) Двоповерхову адміністративну будівлю, загальною площею 918, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, Березівський район,місто Березівка, вул. Данілішина, 1 та належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Березівською державною нотаріальною конторою Одеської області 04 квітня 2007 року за реєстровим №737, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 04 квітня 2007 року Березівською державною нотаріальною конторою Одеської області за № 2010447. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 10 квітня 2007 року у книзі №47 на стор. 143, номер запису 4439. Згідно витягу про реєстрацію права власності на не рухоме майно №1418/7142, виданого КП «ОМБТІ та РОН» 10.04.2007 року, реєстраційний номер вищевказаної двоповерхової адміністративної будівлі становить 13362251. Б) нежитлові будівлі комплекс складів, загальною площею 3725,3 кв. м., що знаходиться за адресою : Одеська область, Березівський район,місто Березівка, вул. Данілішина, 1 «В», які складаються з: складу жив. сировини - літ.А; складу шерсті - літ.Б; складу вторинної сировини літ.В;складу- - літ.Г; складу госптоварів літ. Д; складу с/госпродуктів літ. Є; котельні - літ.Ж; складу пального - літ.З; складу с/госпродуктів - літ.К; споруд І, та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого Березівською державною нотаріальною конторою Одеської області 19 січня 2008 року за реєстровим № 31, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів Березівською державною нотаріальною конторою Одеської області 19 січня 2008 року за № 2641615. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 24 січня 2008 року у книзі 3 м.с. на стор.98, номер запису 377. В) нежитлові приміщення - цех по солінню овочів, загальною площею 1109,4 кв. м.,що знаходиться за адресою: Одеська область, Березівський район,місто Березівка, вул. Данілішина, 1, які складаються з : цеху розливу розсолу літ.Б; складу літ.В; вагової літ.Г; цеху сортування овочів - літ.Е; та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва посвідченого 02 березня 2007 року Березівською державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстровим №490. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано у Комунальному підприємстві «Одеське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 02 березня 2007 року у книзі №47 на стор. 139, номер запису 4437. Згідно витягу по реєстрацію права власності на нерухоме майно №29503849, виданого КП «ОМБТІ та РОН» 11.07.2008 року, реєстраційний номер вищевказаних нежитлових приміщень становить 18034773. Згідно п.2.1.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за будь-яким з вищевказаних основного договору, що обумовлюють основне зобовязання, іпотекодавець має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Звернення стягнення здійснюється іпотеко держателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України у разі порушення будь-якого основного зобовязання, що забезпечене іпотекою за цим договором, та/або будь якого зобовязання іпотекодавця за цим договором. У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань за генеральним договором та додатковою угодою, ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Так, 17 листопада 2011 року, по цивільній справі №2-1263/11 Суворовським районним судом м.Одеси задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» та ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1527703 (один мільйон пятсот двадцять сім тисяч сімсот три) гривні 22 коп. та відшкодування судового збору в розмірі 1820 грн. Проте, станом на 21.11.2017 року рішення суду не виконано. В рахунок погашення заборгованості згідно з рішенням суду, починаючи з січня 2016 року здійснювались часткові погашення боргу. Таким чином, станом на травень 2017 року, в рахунок часткового погашення заборгованості по рішенню суду, позичальником було сплачено 55 доларів США 21 процентів, що за курсом НБУ становить 1446,40 грн. Останній платіж в розмірі 3,75 дол.США (99,60 грн.) здійснено 23.05.2017 року. Станом на 12.07.2017 року, згідно розрахунку заборгованості (а.с.31-33), сума заборгованості за генеральним договором №BL 6500 від 11.09.2008 року становить 370\~180,77 доларів США 77 центів, з яких: -заборгованість по сумі кредиту 148\~968,39 дол.США; -в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту - 18\~437,02 дол.США 02 центів; -відсотки 200\~930, 87 дол.США 87 центів; -підвищені відсотки - 20\~281,51 дол.США 51 центів. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 ЦК України. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 6.2 договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення буд-якої із таких обставин: несплати боржником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань за статтею 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, кредитним договором та цим договором. Згідно із частиною 1 статті 589 Цивільного кодексу України, в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України). Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Беручи до уваги обставини справи, та виходячи із сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що ефективним відновленням прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї із умов надання (отримання) кредиту. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved