Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 17 914 грн. 75 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 21 березня 2006 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір б/н., відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачкою відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Проте [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідачки утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 13.04.2014 року становить в сумі 17 914 грн. 75 коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2 143,44 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14 442,04 грн., та штрафів відповідно до п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг, що складається із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 829,27 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду подана заява з проханням розглянути справу у відсутності представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за зазначеною позивачем адресою місця проживання, що є місцем її реєстрації, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із матеріалів справи, 21 березня 2006 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-12). Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачкою заяви позичальника додатками до якої є Умови і правила надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою (надалі по тесту - кредитний договір). Умовами кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 6.5. умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 6.6. умов і правил надання банківських послуг зумовлено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно з п. 8.6. кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Разом з тим судом встановлено, що 02.10.2007 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 2-н-163/07 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вищевказаним кредитним договором від 21.03.2006 року у розмірі 3 237,62 грн. (а.с. 38). Як обумовлено п. 9.12 кредитного договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідачкою суду не надано доказів про припинення дії кредитного договору, або його розірвання, в тому числі щодо звернення відповідачки до позивача з даного питання, як передбачено умовами наведеного п. 9.12 договору. Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача слід стягнути різницю між сумою заявлених позовних вимог у розмірі 17 914,75 грн. та сумою 3 237,62 грн., яка зазначена у судовому наказі, що становить 14 677,13 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial