Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач 08.06.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] «про визнання батьківства», мотивуючи його тим, що з лютого 2012 року вона мала близькі стосунки з громадянином [PERSON], [INFO], однією сімєю не проживали та не укладали шлюб. В кінці грудня 2012 року завагітніла та 01.10.2013 року народила доньку [PERSON]. Зазначив, що після народження дитини, [PERSON] пішов на строкову службу до армії в м. Чернігів, де перебував півтора року, а потім зовсім вирішив припинити стосунки. У звязку з цим, при реєстрації народження дитини у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, дані про батька, а також по батькові дитини записала зі своїх слів. Зазначив, що оскільки відповідач не визнає свого батьківства відносно дитини, тому, просить суд визнати батьківство відносно [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій прохала позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі та без застосування технічних засобів. представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в який прохав розглянути справу без його участі та винести рішення згідно чинного законодавства. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається що з лютого 2012 року вона мала близькі стосунки з громадянином [PERSON], [INFO], однією сімєю не проживали та не укладали шлюб. В кінці грудня 2012 року завагітніла та 01.10.2013 року народила доньку [PERSON]. Після народження дитини, [PERSON] пішов на строкову службу до армії в м. Чернігів, де перебував півтора року, та вирішив припинити стосунки між ними. У звязку з цим, при реєстрації народження дитини у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, згідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі і заява про визнання батьківства відсутня, дані про батька, а також по батькові дитини записуються зі слів матері, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №458456 від 15.10.2013 року виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №837, з якого вбачається, що в графі батько вказано «Алфьоров Олександр Ігорович». Разом з тим, у свідоцтві про народження дитини у графі «батько» вказані ім`я та по батькові позивача. Ухвалою від 09.02.2017 року було призначено у справі судово-генетичну експертизу. Висновком експерта №141 проведена оцінка достовірності результатів генетичного аналізу, який вказує на те, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів, умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,997%. Відповідно до п. 5постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при зверненні до суду чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з померлою матір`ю дитини, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити органи опіки та піклування. Відповідно до п. 9постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. А його резолютивна частинамістити всі відомості. Необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також їх номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Однією з позовних вимог є внесення змін до актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, вчинено відповідно до частини 1статті 135 цього Кодексу, що підтверджує необхідність витребування судом таких відомостей з відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Висновком експерта № 141 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства проведена оцінка достовірності результатів генетичного аналізу, який вказує на те, вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,997%.

Outcome: approved