Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 30 вересня 2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 12454,86 гривень, яка складається із наступного: 1465,21 гривень - заборгованість за кредитом, 9920,37 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом і штрафи: 500,00 гривень - фіксована частина та 569,28 гривень - процентна складова. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12454,86 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, просила про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заперечення проти позову, в яких просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.4-5). Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт (а.с.6-29). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 30 вересня 2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 12454,86 гривень, яка складається із наступного: 1465,21 гривень - заборгованість за кредитом, 9920,37 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом і штрафи: 500,00 гривень - фіксована частина та 569,28 гривень - процентна складова (а.с.3). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою про захист порушеного права 30 жовтня 2017 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02 листопада 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній платіж на погашення заборгованості за кредитом було здійснено відповідачем 27 січня 2015 року в сумі 96,00 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували наданий позивачем розрахунок відповідачем суду не надано. Зважаючи на вище викладене, звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовною заявою відбулося в межах трирічного строку позовної давності. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оскільки умови кредитного договору № б/н від 02 листопада 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], не виконано, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 12454,86 гривень, яка складається із наступного: 1465,21 гривень - заборгованість за кредитом, 9920,37 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом і штрафи: 500,00 гривень - фіксована частина та 569,28 гривень - процентна складова. Крім того,

Outcome: approved