Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 10 травня 2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 32 730 швейцарських франків, а відповідач повинен був повернути кредит в повному обсязі не пізніше 10 травня 2016 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом відсотки у розмірі 9,5% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком було прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 10 травня 2006 року був укладений договір поруки між банком та [PERSON]Оскільки відповідач свої обов'язки за укладеним договором належним чином не виконав, утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів, по сплаті відсотків за користування кредитом та пені, яка станом на 05.10.2012 року складає 34 275,92 швейц. франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.10.2012 року складає 292 679,35 грн., які позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], та понесені судові витрати в розмірі 2918,99 грн. Також позивач просив для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача, в якій він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі з заявами про відкладення розгляду справи чи слухання справи у їх відсутність не звертались, про причини неявки не повідомляли. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі представлених позивачем доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10 травня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який у подальшому змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»(а.с.39-42), та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 487-22ДОУ 1П (а.с.6-14), відповідно до якого позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 32730 швейцарських франків, зі строком кредитування в 120 місяців, тобто період користування кредитом - з 10 травня 2006 року по 10 травня 2016 року, а [PERSON] зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9,5% річних протягом 30 календарних днів з дати видачі кредиту, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування кредитна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 договору. Пунктом 1.3.4 кредитного договору встановлено строк сплати відсотків з 01 по 10 число (включно) кожного місяця. 10.05.2006 р. між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір (а.с.13-18). Предметом договору являється нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Вартість предмету іпотеки складає 162 499,00 грн. Згідно з п.2.1.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від 10 травня 2006 року був укладений договір поруки між банком та [PERSON].(а.с.19-20), відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №487-22ДОУ1 П від 10 травня 2006 року. 13 лютого 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 10607337000 від 10 травня 2006 року, щодо зміни схеми погашення кредиту. Згідно п.2.1. додаткової угоди сторони погодили питання щодо розміру виплати ануїтетного платежу в розмірі 250 швейц. франків; дня сплати ануїтетного платежу, яке становить 13 число кожного календарного місяця строку кредитування . Згідно п.3.2. додаткової угоди сторонами було змінено кінцевий термін повернення кредиту з 10 травня 2016 року на 10 травня 2025 року. (а.с.22-23) 13 лютого 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №487-22ДОУ1 П від 10 травня 2006 року, де остання дала згоду забезпечувати змінене зобов'язання (а.с.21). Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати відсотків за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ у гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.(п.7.1 кредитного договору) Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному об'ємі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач прийняв кредитні кошти, використавши їх за призначенням, але грошові зобов'язання щодо погашення кредиту належним чином не виконав. У зв'язку з цим відповідно до розрахунку станом на 05.10.2012 року виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені в розмірі 34 275,92 швейц. франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.10.2012 року складає 292 679,35 грн., з яких: заборгованість за простроченим кредитом - 24 427,51 швейц.франків, що за курсом НБУ станом на 05.10.2012 р. становить 208 584,58 грн. ; заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом - 8 609,61 швейц.франків, що за курсом НБУ станом на 05.10.2012 р. становить 73 516,78 грн. ; пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за кредитом - 2671,04 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7906,95 грн.. Згідно з вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи із вимог ст.192 ЦК України, якою передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, стягнення необхідно проводити в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на час здійснення сплати заборгованості. Згідно з положеннями ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п.2.1, іпотечного договору,позивач у разі невиконання або неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором, має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами, та згідно з п.п.2.1.2 - вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги-звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі вище викладеного, та враховуючи вимоги ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2918,99 (а.с.1).

Outcome: approved