Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором банківського обслуговування в розмірі 75664,22 грн., сплачений судовий збір. Позивач посилається на те, що 09.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали Договір банківського обслуговування № б/н, відповідно до умов якого останньому було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 26007060250135 в електронному вигляді через встановлені засобі електронного звязку Банку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56,00% на рік на суму залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за Договором банківського обслуговування, в результаті чого станом на 29.04.2015 року загальна заборгованість позичальника становить 75664,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 34395,64 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21200,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом 4328,32 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15739,81 грн. Представник позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Після відкриття провадження по даній справі судом встановлено, що відповідач [PERSON] помер 01 листопада 2014 року. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору банківського обслуговування № б/н від 09.03.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON], останньому було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 26007060250135 в електронному вигляді через встановлені засобі електронного звязку Банку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56,00% на рік на суму залишку непогашеної заборгованості за кредитом. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дане визначення банківського кредиту це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Виходячи із редакції ч. 1 ст. 1046, ст.1054 Цивільного кодексу України грошові кошти передаються кредитодавцем позичальнику у власність, однак останній зобовязується їх повернути та сплатити проценти кредитодавцеві. Згідно з ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, тому у нього перед позивачем станом на 29.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 75664,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 34395,64 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21200,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом 4328,32 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15739,81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Із копії актового запису про смерть № 687 від 05.11.2014 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, вбачається, що [PERSON] помер 01 листопада 2014 року, що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 04.07.2015 року. Із листа Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області № 990/01-16 від 27.07.2015 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 01.11.2014 року, не заводилась, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 41051749 від 27.07.2015 року. Відповідно до ст. 1282 ЦК України у разі смерті боржника, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Потрібно також врахувати, що за ст. 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яка жодна із сторін не відповідає. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцям. Як вбачається з матеріалів справи боржник [PERSON] помер, спадкоємці боржника відсутні, а тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed