Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1\~181\~546,99 грн. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2016 позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Ухвалою суду від 13.07.2016 заочне рішення від 23.05.2016 скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. В процесі розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги шляхом подання уточненої позовної заяви від 19.09.2016 про стягнення з [PERSON] на його користь суми заборгованості за відсотками за період з 01.02.2013 по 29.02.2016 у сумі 66\~417,43 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 45\~064,14 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 35\~430,01 грн., інфляційні витрати за кредитом 40\~380,33 грн., інфляційні витрати за відсотками 31\~747,53 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 07Ж162-К від 24.09.2007, згідно з яким відповідач отримала кредит у сумі 493\~637,50 гривень зі сплатою 14% річних. 24.09.2008 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту, якою було збільшено процентну ставку до 20,5% річних. Строк повернення кредиту за договором становить до 23.09.2022. Однак відповідач умови договору виконувала не належним чином, внаслідок чого позивач має заборгованість за кредитним договором. За останні три роки, що передують зверненню позивача до суду, відповідач має заборгованість у зазначених вище розмірах за відсотками, пені та інфляційних витратах, яку позивач просить стягнути на його користь (арк. справи 110111). Ухвалою суду від 24 жовтня 2016 р. вказана уточнена позовна заява була прийнята до розгляду судом в частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 66\~417,43 грн., в іншій частині позовна заява повернута із розясненням позивачеві права заявити окремий позов з цими вимогами. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, у звязку із чим суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Так, останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 30 грудня 2008 р., у звязку із чим за п. 4.5 кредитного договору був змінений строк виконання основного зобовязання та сплати відсотків з 23.09.2022 на 30.03.2009, отже з цієї дати банк набув право вимагати дострокового повернення кредиту. В строк до 30.03.2012 позивач до суду не звернувся. Відтак, строк позовної давності позивач пропустив. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 24.09.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Укрсоцбанк», як Кредитором та [PERSON] як Позичальником укладено договір кредиту № 07Ж162-К, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 493\~637,50 гривень зі сплатою 14% річних. Договором встановлено такий порядок погашення суми заборгованості та процентів: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно 24 числа кожного місяця рівними частинами сплачує Кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 6\~641,70 гривень (Ануїтетний платіж) з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 23.09.2022 включно. Кредит надано на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів № 018407-Б від 12.09.2007, що укладений між Позичальником та ТОВ «Константа», та договору про бронювання обєкту нерухомості № 019107Б/91 від 12.09.2007 (арк. справи 411). Кредитним договором також встановлено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені та інших витрат. 24.09.2008 між Кредитором і Позичальником укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до вищевказаного кредитного договору, якою з 24.09.2008 встановлено проценту ставку за користування кредитом на рівні 20,5 % річних, внаслідок чого змінено ануїтетний платіж на 8\~871,91 гривень на місяць (арк. справи 15). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав шляхом надання відповідачеві кредитних коштів у сумі 493\~637,50 гривень, підтвердженням чого є копія меморіального ордеру № 4 від 24.09.2007 (арк. справи 18). У зв'язку з порушенням\~\~відповідачем зобов'язань за вказаним договором, позивач в порядку п. 6.2 кредитного договору звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, рішенням якого від 02.08.2010 позов ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, внаслідок чого з [PERSON] на користь банку стягнуто 628\~452,41 грн. заборгованості (арк. справи 5253). Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» 30.03.2012\~ № 5 договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів. Відтак, позивач вправі звернутись до суду з позовом щодо стягнення відсотків за користування кредитом, які не були стягнуті раніше з відповідача на підставі рішення третейського суду. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01.03.2016 за позивачем рахуєтся заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.02.2013 до 01.03.2016 на суму 66\~417,43 грн., в т.ч. за відсотками, нарахованими на строкову заборгованість 62\~455,71 грн., та за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість 3\~961,73 грн. (арк. справи 112). Відповідачем правильність та обґрунтованість даного розрахунку відсотків не заперечується. Підставою заперечень відповідача проти позову є пропуск позивачем строку позовної давності. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ст.ст.\~525,\~612,\~629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов\~\~не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Оскільки відповідач користується коштами позивача тривалий час та має прострочену заборгованість за кредитним договором, яким передбачено сплату відсотків за час фактичного користування кредитними коштами, тому позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами. При цьому, факт наявності заборгованості за відсотками за договором кредиту та їх розмір не заперечується представником відповідача. В даному випадку позиція представника відповідача ґрунтується на пропуску позивачем строку позовної давності. В цей же час, суд вважає необґрунтованою заяву відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивачем предявлено вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за три останні роки, які передували зверненню до суду (із зазначенням розміру заборгованості за кожним щомісячним платежем у цей період). Так, відповідно до п. 4.5 договору, на який посилається відповідач, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених у п.п. 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Отже, в даному пункті договору мова йде про сплив строку користування кредитом, а не про зміну строку виконання зобовязань за кредитним договором. В цей же час, оскільки кредит не був сплачений відповідачем, у т.ч. й у строк, визначений у п. 4.5 договору, що також підтверджено вказаним вище рішенням третейського суду, суд доходить висновку, що відповідач фактично продовжувала користуватися кредитними коштами. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (ч. 3\~ст. 267 ЦК України). Представник відповідача подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Умовами договору (п. 1.1.1), графіком, що є додатком до договору кредиту, та додатковою угодою № 1 до кредитного договору, визначено, що кредитні кошти погашаються щомісячними платежами за графіком 24 числа кожного місяця рівними частинами, що включає в себе заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом. Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Окрім того, суд зауважує, що за договором в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі\~ зі спливом терміну дії договору. Так, за змістом статей 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (у даному випадку\~до 23.09.2022 року) вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12 грудня 2012 р., 7 березня 2013 р., 6 листопада 2013 р., 19 березня 2014 р. № 6-20цс14). Позивач звернувся до суду 16.03.2016 року (відповідно до штампу на конверті, в якому надійшла позовна заява). Строк дії договору сторонами визначено до 23.09.2022 року. Сума заборгованості за відсотками нарахована позивачем станом на 01.03.2016 р. Сума основного боргу за кредитом вже була стягнута з відповідача за рішенням третейського суду. Під виконанням сторонами зобовязань слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як установлено судом, відповідач первинно взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 23.09.2022 р. В межах трирічного строку позовної давності залишились несплачені платежі за відсотками за користування кредитом з 01.02.2013 року по 29.02.2016 р., розмір яких, виходячи з наданого позивачем розрахунку суми позову та графіку погашення заборгованості становить загалом 66\~417,43 грн. Таким чином, позивач строк позовної давності не пропустив. Суд зазначає, що правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-990цс15 від 27.01.2016, на які посилається представник відповідача , не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах, оскільки у ньому мова йде про інші правовідносини, а саме про застосування строку позовної давності у разі предявлення в порядку та строки, визначені кредитним договором, вимоги кредитором про повне дострокове погашення всієї суми заборгованості, відсотків, пені за кредитним договором. В даній справі представник відповідача посилається на п. 4.5 договору кредиту, яким не передбачено предявлення вимоги банком до боржника про дострокове погашення всієї суми заборгованості та відсотків, пені за кредитом. Також, матеріали справи не містять даних, що відповідачу з боку позивача направлялась така письмова вимога. Тому, як зазначено судом вище, застосуванню у спірних відносинах підлягають інші правові висновки Верховного Суду України, за якими строк позовної давності належить обчислювати за кожним щомісячним платежем. З огляду на викладене, позов ПАТ «Укрсоцбанк» суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. виходячи із задоволеної суми позову (арк. справи 1). Надміру сплачений судовий збір може бути повернутий судом за письмовою заявою позивача шляхом постановлення відповідної ухвали.

Outcome: approved