Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом про звільнення з під арешту квартиру загальною площею 51 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. Банк також просить суд заборонити ВДВС Каховського МРУЮ Херсонської області вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням Банка права розпоряджатись квартирою [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. В обґрунтування позову зазначається, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 травня 2013 року звернено стягнення, на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 51 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом її продажу, з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу. Станом на 17 жовтня 2014 року Банк має намір продажу предмету іпотеки, однак це виявилось неможливим у зв'язку з наявністю рішення органу ДВС про накладення на предмет іпотеки арешту. У відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» Банк має пріоритетне право на обтяжене майно, проте в порушення зазначених норм відповідачем відмовлено Банку у скасуванні арешту на квартиру. В судове засідання представник позивача надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила. Представник третьої особи - ВДВС Каховського МРУЮ Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, судом встановлено, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 травня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 51 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 21 листопада 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки нерухомо майна, згідно якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець ([PERSON].) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 51 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 18 лютого 2011 року на підставі постанови відділу ДВС Каховського МРУЮ Херсонської області державним реєстратором накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON], в тому числі на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 18 вересня 2014 року Банк, у відповідності до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до відповідача, із заявою про звільнення з під арешту квартиру [ADDRESS]. Листом від 29 вересня 2014 року відповідачем відмовлено у задоволенні заяви Банка, мотивуючи відмову наявністю відкритих виконавчих проваджень по яким борг [PERSON] не сплачено. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Згідно ст. 3 названого Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація іпотеки, тобто обтяження квартири, загальною площею 51 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], проведена 21 листопада 2007 року. Арешт нерухомо майна [PERSON], в тому числі і квартири [ADDRESS], на підставі постанови державного виконавця проведено 18 лютого 2011 року, тобто після реєстрації Банком договору іпотеки. За таких даних, Банк має пріоритетне право перед іншими особами за рахунок предмета іпотеки задовольнити свої вимоги. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зі змісту наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з майна за відповідним рішенням суду. З урахуванням встановлених обставин справи та зазначених норм законодавства квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] підлягає звільненню з під арешту для задоволення вимог Банка, як іпотекодержателя. Щодо вимоги Банка заборонити ВДВС Каховського МРУЮ Херсонської області вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням Банка права розпоряджатись квартирою [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. ст. 10 та 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на якій вона посилається як на підставу своїх вимог, а суд в свою чергу розглядає справу на підставі доказів сторін. Банком в обґрунтування необхідності заборони третій особі здійснювати певні дії не зазначено ні в позовній заяві, ні в інших матеріалах справи, яким чином третя особа може обмежити право Банка розпоряджатись квартирою, тобто Банком зазначенні вимоги не мотивовані та не підкріплені будь-якими доказами. За таких даних відсутні підстави для задоволення позовних вимог Банка у вказаній частині. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 грн. Також у відповідності до ст. 79 ч. 3 п. 6 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанцій, позивачем було сплачено 288 грн. 00 коп. за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача.

Outcome: partial