Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 62 405,62 грн. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 24.03.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не сплатила своєчасно Банку кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображені у Розрахунку заборгованості за договором. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку із зазначеними порушеннями, станом на 30.04.2017 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 62 405,62 грн., яка складається з наступного: 1) 8185,19 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 47822,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 4) 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 5) 2947,89 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач на даний час ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не погашає. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання прибула, позов визнала. Надала квитанцію від 11.07.2017 року про сплату на користь банку коштів у сумі 1600 грн. Посилалась на скрутне матеріальне становище, що перешкоджає виконанню зобов'язань за договором. Пояснила, що у зв'язку зі розірванням шлюбу змінила прізвище [PERSON] на «[PERSON]» Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/3309/15-ц від 17.12.2015 р. після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 24.03.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно до умов кредитного договору позивач свої зобов'язання виконав, а саме надав відповідачу кредит у визначеному розмірі, а [PERSON] в свою чергу, своїх зобов'язань не виконала. Відповідач була ознайомлена з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, що стверджується підписом відповідача. Тому, в порушення умов Кредитного договору, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 30.04.2017 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 62 405,62 грн., яка складається з наступного: 1) 8185,19 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 47822,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 4) 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 5) 2947,89 грн. - штраф (процентна складова). Пеня та штраф згідно ст. 549 ЦК України є різновидами неустойки за порушення цивільного зобов'язання. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення зобов'язання. Як зазначено вище, розрахунок містить три окремих види неустойки: 1) 2950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2) 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 3) 2947,89 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували розмір збитків. За таких обставин, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення штрафів. Решта заборгованості в сумі 58957,73 грн., складається: 1) 8185,19 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 47822,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Зазначена сума підлягає зменшенню на суму платежу відповідача в розмірі 1600 грн., що підтверджується квитанцією від 11.07.2017 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в розмірі 58957,73 грн. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог - 1470,58 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: partial