Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, та уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 2007/670-2.06/34 від 22 березня 2007 року в сумі 100 257,15 доларів США у гривневому еквіваленті на час винесення рішення, шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], за ціною встановленою на підставі оцінки нерухомого майна, та виселити без надання іншого житлового приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно кредитного договору № 2007/670-2.06/34 від 22 березня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк», яке в подальшому перетворено на ПАТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 60 000,00 доларів США, строком до 21 березня 2022 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. В якості забезпечення позичальником виконання зобов'язань за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, належної їм квартири [ADDRESS]. Оскільки в порушення умов кредитного договору, позичальник у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач [PERSON], яка діє від свого імені та за дорученням відповідача [PERSON] надала суду заяву в якій заперечувала проти задоволення позовних вимоги, посилаючись на їх необґрунтованість, справу просить розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що що згідно кредитного договору № 2007/670-2.06/34 від 22 березня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк», яке в подальшому перетворено на ПАТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 60 000,00 доларів США, строком до 21 березня 2022 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. В якості забезпечення позичальником виконання зобов'язань за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, належної їм квартири [ADDRESS]. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. [PERSON] встановлені кредитним договором терміни повернення наданого їй кредиту та сплати відсотків по ньому не дотримується. Станом на 16.05.2014 року, заборгованість за кредитним договором № 2007/670-2.06/34 від 22 березня 2007 року складає: 57 533,51 доларів США - сума заборгованості по кредиту; 37424,92 доларів США - сума заборгованості по відсоткам; 1 693,16 доларів США - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 3 605,58 доларів США - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, а всього 100 257,18 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення складає 1 555 991,40 гривень. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Відповідно ст. 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2007/670-2.06/34 від 22 березня 2007 року в сумі 1 555 991,40 гривень. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] та виселення без надання іншого житлового приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та проживають в [ADDRESS], суд виходить з наступного. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Нерухоме житлове майно, а саме квартира [ADDRESS], загальною площею 47,5 кв.м., яка є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та не може бути примусово стягнута, оскільки використовується як місце постійного проживання позичальника та майнових поручителів; у позичальника та майнових поручителів у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. На підставі викладеного,

Outcome: partial