Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач 08.08.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном, у якому просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою та демонтувати незаконно розміщені на спільному заїзді, що веде до будинковолодіння позивача, конструкції (хвіртку, ворота). Після уточнення позову у судовому засіданні 05.12.2017 р. просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачеві на праві власності присадибною земельною ділянкою площею 0,1164 га з кадастровим номером 2625884401:01:002:0073, яка розташована по вул. Довбуша в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області, шляхом демонтажу встановлених на спільному заїзді воріт. Ухвалою суду від 16.03.2017 р. до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. Ухвалою суду від 16.03.2017 р. до участі у справі залучено Підліську сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1164 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 2625884401:01:002:0073, яка розташована по вул. Довбуша в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 855742 від 02.06.2008 р. Згідно з даними будівельного паспорту позивача, викопіровки з генерального плану с. Підлісся належна позивачу присадибна земельна ділянка з одного боку межує з дорогою вул. Довбуша, з іншого боку із земельною ділянкою [PERSON], з третього боку із земельною ділянкою [PERSON], яка померла. До земельних ділянок позивача та покійної [PERSON] існує окремий заїзд з головної дороги вул. Довбуша, який передбачений генпланом села. Вказаним заїздом позивач постійно користується, заїжджаючи до свого господарства. Починаючи з 1998 р., батько відповідача [PERSON] періодично перегороджував спільний заїзд, розміщуючи на ньому хвірку і ворота. Відповідно до рішення Підліської сільської ради від 17.07.1998 р. батька відповідача [PERSON] зобовязано знести огорожу з проїзду і забезпечити вільне користування громадською стежкою, яке залишилось невиконаним. На даний час відповідач лише забрав хвіртку із стежки, яка розміщена поряд із заїздом, залишивши ворота на заїзді. Згідно акту комісії з питань дотримання земельного законодавства та охорони навколишнього середовища від 08.06.2017 р. встановлено, що проїзд, який є перпендикулярним до вул. Довбуша, шириною приблизно 3-4 м передбачений генпланом забудови села та фактично загороджений брамою зі сторони вул. Довбуша. Вказаний акт комісії затверджений рішенням Підліської сільської ради від 30.11.2017 р., яким відповідача зобовязано знести огорожу проїзду та забезпечити спільне користування стежкою. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні уточнений позов визнав і пояснив, що його покійний батько [PERSON] дійсно загородив спільний з позивачем проїзд, встановивши на ньому браму, та хвірткою перегородив стежку, яка розміщена поряд. Він, відповідач, після смерті батьків успадкував будинковолодіння по вул. Довбуша, 2 в с. Підлісся. На даний час він забрав хвіртку із стежки. Не заперечував щодо задоволення позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач від вул. Довбуша встановив ворота і хвіртку на спільному з позивачем заїзді. Представник третьої особи - Підліської сільської ради у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві сільська просила розглянути справу у відсутності свого представника. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони є сусідами. Позивач [PERSON] є забудовником і власником будинковолодіння № 4 по вул. Довбуша в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області та власником земельної ділянки площею 0,1164 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 2625884401:01:002:0073, розташованою за цією ж адресою, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 855742 від 02.06.2008 р. Відповідач [PERSON] після смерті батьків успадкував будинковолодіння № 2 по вул. Довбуша в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області та користується суміжною присадибною земельною ділянкою. Згідно з даними будівельного паспорту позивача, викопіровки з генерального плану с. Підлісся до земельних ділянок позивача та відповідача існує окремий проїзд з головної дороги вул. Довбуша, який передбачений генпланом села. Вказаним заїздом позивач постійно користується, заїжджаючи до свого господарства. Починаючи з 1998 р., батько відповідача [PERSON] періодично перегороджував спільний заїзд, розміщуючи на ньому хвірку і ворота. Актом комісії з питань дотримання земельного законодавства та охорони навколишнього середовища Підліської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 08.06.2017 р. встановлено, що проїзд, який є перпендикулярним до вул. Довбуша, шириною приблизно 3-4 м передбачений генпланом забудови села та фактично загороджений брамою зі сторони вул. Довбуша. Вказаний акт затверджений рішенням Підліської сільської ради від 30.11.2017 р., яким відповідача зобовязано знести огорожу проїзду та забезпечити спільне користування стежкою. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. У відповідності з вимогами п. а) ч.4 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать майдани, вулиці, проїзди тощо. Відповідно до вимог ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 83, 152 ЗК України,ст.391 ЦК України,

Outcome: approved