Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач 09.02.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту, у якому просив зняти арешт з належного на праві власності відповідачу [PERSON] домоволодіння № 30 по вул. Дільнича в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області, накладений ВДВС Тисменицького районного управління юстиції згідно постанови від 30.04.2009 р. ВП № 12574677 (реєстраційний номер обтяження 9568948 від 01.03.2010 р.). Заявлений позов обґрунтовував тим, що 21.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11273947000, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 142380 грн. на строк до 19.12.2014 р. На забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 21.12.2007 р., згідно якого останній передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно домоволодіння № 30 по вул. Дільнича в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області. 21.12.2007 р. нотаріусом накладена заборона відчуження предмету іпотеки та внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек. 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого останній набув права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами до боржника [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги внесено відповідний запис до Державного реєстру іпотек. У грудні 2015 р. позивачу стало відомо, що 30.04.2009 р. постановою державного виконавця ВДВС Тисменицького РУЮ накладено арешт на нерухоме майно відповідача [PERSON] Вказане обтяження за реєстраційним № 9568948 від 01.03.2010 р. зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна після державної реєстрації іпотеки. Станом на 22.01.2016 р. позичальник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 136632,12 грн. Накладення арешту на іпотечне майно порушує пріоритетні права позивача як іпотекодержателя, який відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, та перешкоджає задовольнити його вимоги по основному зобовязанню за рахунок іпотечного майна. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов визнав, не заперчував щодо його задоволення, просив справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача ВДВС Тисменицького РУЮ у судове засідання не зявився повторно, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не повідомив суду про причини неявки свого представника в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 21.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11273947000, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 142380 грн. на строк до 19.12.2014 р. (а.с.5-9). На забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 21.12.2007 р., згідно якого останній передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно домоволодіння № 30 по вул. Дільнича в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.10-11). 21.12.2007 р. приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу [PERSON] накладена заборона відчуження предмету іпотеки, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6288184, та внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження 6288254 (а.с.4). 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач набув права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами до боржника [PERSON] (а.с.13-14). На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги внесено відповідний запис до Державного реєстру іпотек. 30.04.2009 р. постановою державного виконавця ВДВС Тисменицького РУЮ накладено арешт на нерухоме майно відповідача [PERSON], вказане обтяження за реєстраційним № 9568948 від 01.03.2010 р. зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна після державної реєстрації іпотеки (а.с.4). Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2016 р., що набрало законної сили, задоволено позов АТ «Дельта Банк» та звернуто стягнення на належний відповідачу [PERSON] предмет іпотеки домоволодіння № 30 по вул. Дільнича в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області. Накладення арешту на іпотечне майно порушує пріоритетні права позивача як іпотекодержателя. У відповідності з вимогами ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» ( у редакції ЗУ від 04.07.2013 р.) у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. У відповідності з вимогами ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, відповідно до вимог ч.4 вказаної статті заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.572 ЦК України, ст.3 Закону України «Про іпотеку», ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved