Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач 04.11.2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач, позивач і її мати [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] на підставі ордеру №6157 від 25.05.1993 року, за вказаною адресою вони зареєстровані. Відповідач систематично псує житлове приміщення та порушує правила співжиття, перешкоджає позивачу у проживанні, влаштовує сварки, що робить неможливим проживання з ним в одній квартирі. Позивач просила на підставі ст. 116 ЖК України виселити відповідача [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, суду пояснила, що є донькою відповідача. Спірна квартира є державною власністю, основним наймачем якої є відповідач. З 1993 року в спірній квартирі проживали відповідач, її мати [PERSON]. З 2002 року до листопада 2011 року вона у спірній квартирі не проживала. З грудня 2011 року почалися сварки між матір'ю і відповідачем, останній бив її сина [PERSON], матір. Вони викликали міліцію, із відповідачем проводилися профілактичні бесіди. Відповідач в спірну квартиру приводив друзів, з якими вживав спиртні напої, приносить зі смітників речі. З початку 2012 року відповідач почав її виганяти із спірної квартири, викидав речі, з лютого 2012 року вона вимушена піти зі спірної квартири у зв'язку із неможливістю спільного проживання із відповідачем. На даний час вона не може проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач поселив в ній без її згоди сторонніх людей, одна з яких - [PERSON] страждає на відкриту форму туберкульозу. Варіанти обміну житла відсутні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягав на їх задоволенні. Представник третьої особи виконавчого комітету Петровської районної у місті Донецьку ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду. Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія Петровського району міста Донецька» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і дату проведення судових засідань. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи це тим, що він не порушує правил співжиття, спиртними напоями не зловживає, сварки були між ним і його колишньою дружиною [PERSON] у зв'язку із її поведінкою, але тілесні ушкодження він не спричиняв. Міліцію викликали позивач і [PERSON], але працівники міліції попереджали їх всіх, щоб не вчиняли сварки. В спірній квартирі чисто, поставлені пластикові вікна і двері. Він самостійно сплачує квартирну плату та не має коштів на проведення ремонту спірної квартири. На даний час в спірній квартирі проживають з середини грудня 2013 року знайома бабуся, якій ніде жити, з липня 2013 року - квартирант, який сплачує йому за проживання, та його цивільна дружина [PERSON]. Дозволу у позивачки та [PERSON] він не отримував на вселення цих осіб. Якщо позивач повернеться, сторонні залишать спірну квартиру, а він надасть ключі від квартири позивачці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебувала в шлюбі із відповідачем [PERSON] з 1987 року по 1996 рік, в квартирі [ADDRESS] вона проживала з листопада 1993 року по серпень 2011 року, коли її вигнав відповідач. За час спільного проживання із відповідачем постійно відбувалися сварки, останній пред'являв їй претензії стосовно чоловіків, але вони були вже розлучені, також відповідач постійно запрошував додому знайомих, із якими вживали спиртні напої, проводили зібрання стосовно виборів народних депутатів. Відповідач наносив їй тілесні ушкодження, але в суд вона не зверталася. В квартирі брудно, старі комунікації, відсутнє електропостачання. У зв'язку із постійними сварками з січня 2010 року в спірній квартирі не проживає і [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є дільничним інспектором Петровського РВ ДМУ ГУМВС У в Донецькій області. В 2011 - 2012 роках неодноразово надходили заяви [PERSON] щодо вчинення відносно неї протиправних дій [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В порушенні кримінальних справ відмовлялося, оскільки документи про спричинення тілесних ушкоджень не надавалися, рекомендовано заявниці вирішувати спір в цивільно-правовому порядку. Декілька разів із відповідачем [PERSON] було проведено профілактичні бесіди, які не є заходами впливу. До адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП відповідач не притягався. Коли він відвідував спірну квартиру, вона була в антисанітарному стані. В березні 2014 року відповідачу були спричинені тілесні ушкодження [PERSON], якого відповідач допустив до проживання в спірній квартирі. Інформації про зловживання відповідача спиртними напоями до нього не надходило. Після залишення спірної квартири позивачкою [PERSON] і [PERSON] заяви відносно [PERSON] до райвідділу міліції не надходили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома із відповідачем з 2009 року. В спірній квартирі на даний час проживає відповідач, його співмешканка [PERSON] і квартирант. Раніше проживали разом із відповідачем в спірній квартирі його дружина [PERSON], позивачка. У відповідача відбувалися сварки із [PERSON], він викликав міліцію. Відповідач не зловживає спиртними напоями, квартира знаходиться в занедбаному стані, відсутні крани, електроенергії немає, вікна замінені. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з відповідачем близько 18 років. В спірній квартирі проживали відповідач, позивач, мати позивача [PERSON], онук відповідача [PERSON]. На даний час в спірній квартирі проживає відповідач. Під час спільного проживання відбувалися сварки між відповідачем і позивачем та [PERSON], у зв'язку із чим викликали міліцію. Спірна квартира знаходиться у задовільному стані, є вода, газ, опалення. Вона не бачила, щоб відповідач вживав спиртні напої та підбирав на вулиці речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома із відповідачем і позивачем близько 10 років, проживали в одному під'їзді. В спірній квартирі проживали відповідач, позивачка, син позивачки та матір [PERSON]. з 2012 року позивачка із сином і [PERSON] в спірній квартирі не проживають. Під час спільного проживання між відповідачем та позивачем, [PERSON] відбувалися сварки, останні викликали міліцію. З грудня 2013 року вона проживає в спірній квартирі із відповідачем, який на даний час є її цивільним чоловіком. Також в квартирі проживають знайома бабуся [PERSON] і квартирант. В квартирі електропостачання відсутнє, оскільки існує заборгованість, сантехніка потребує заміни, водою і газом можливо користуватися. Відповідач спиртні напої не вживає. 07.02.2014 року до спірної квартири приходила позивачка, але відповідач її не впустив, оскільки був пізній час. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про неможливість задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25 березня 1993 року [PERSON] видано ордер на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на сім'ю з 4 осіб ([PERSON], [PERSON] - дружину, [PERSON] - доньку, [PERSON] - мати) (а.с.5-6). Квартира [ADDRESS] належить до державної форми власності, в якій зареєстровані [PERSON] - основний наймач з 10.11.1993 року, члени сім'ї: з 10.11.1993 року [PERSON] - колишня дружина, з 19.08.2003 року [PERSON] - донька, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - онуки (а.с.72). Згідно акту про непроживання від 02.12.2013 року, складеного КП «КК Петровського району м. Донецька», [PERSON] з липня 2011 року не проживає в [ADDRESS] (а.с.71). Актами технічного обстеження, складеними КП «КК Петровського району м. Донецька» 02.12.2013 року і 10.02.2014 року, встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває в задовільному стані, інженерні комунікації не порушено, вікна, двері в наявності. За час проживання скарг з боку сусідів на [PERSON] не надходило. Тривалий час наймачем поточний ремонт не провадився. Заборгованість по квартирній платі та за вивіз ТПВ відсутня. Станом на 10.02.2014 року сторонні особи в квартирі відсутні (а.с.61, 89). Відповідно до доказів, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.09.2011 року, 14.11.2011 року, 14.12.2011 року, 05.01.2012 року, 29.01.2012 року, 13.03.2012 року, 03.05.2012 року відносно [PERSON] відмовлялося в порушенні кримінальної справи за заявами [PERSON] і [PERSON] за ст. ст. 296, 194, 185 КК України, оскільки вбачаються цивільно-правові відносини рекомендовано звернутися до суду. В постановах про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.01.2012 року, 13.03.2012 року, 03.05.2012 року зазначено, що з [PERSON] проведена профілактична бесіда про недопущення антигромадської поведінки (а.с.13-29). Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 116 ЖК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих відбувається без надання іншого жилого приміщення. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами та іншими громадськими організаціями за місцем роботи чи проживання відповідача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд звертає увагу, що зі змісту вищезазначених постанов про відмову в порушенні кримінальних справ, вбачається, що відповідач [PERSON], будучи опитаним, не визнавав своєї провини, заперечував факт завдання ним тілесних ушкоджень [PERSON] і позивачці, зазначаючи про наявність між ними неприязних стосунків. В суд зі скаргами приватного обвинувачення стосовно [PERSON] позивач [PERSON] і її мати [PERSON] не зверталися. Відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 160 ч. 1 КУпАП (а.с.57-58), що не є належним доказом порушення правил співжиття із позивачем і створення неможливих умов для проживання. Враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, суд критично ставиться до наданих процесуальних документів, провина відповідача не підтверджена належним чином вироком суду або іншим процесуальним документом, ухваленим за нереабілітуючих для [PERSON] обставин. Крім того, події, на які посилається позивач, сталися понад рік до звернення позивачки із даним позовом до суду, та яка, як вбачається з пояснень осінньої, з лютого 2012 року в спірній квартирі не проживає, більшість сварок сталися між відповідачем [PERSON] і його колишньою дружиною [PERSON], яка з липня 2011 року в спірній квартирі не проживає. На думку суду свідки надали пояснення, які не доводять наявність підстав для виселення, передбачених ст. 116 ЖК України. Отже, позивачем не надано доказів застосування до [PERSON] заходів попередження, передбачених законом, та того, що відповідач систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed