Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач 01.02.2021 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору №10002641590 від 24.11.2020. Обгрунтовує позов тим, що між нею та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено договір про надання кредитних коштів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, позику вона отримала, але договір нею підписано не було. Вважає, що відповідачем не дотримано положень Закону України «Про захист прав споживачів», її не повідомлено письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. Скориставшись тим, що позивачу об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомостей, які є необхідними при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в кредитному договорі. На думку позивача, укладений договір про надання позики не можливо прирівняти до договору, укладеного в письмовій формі. Укладений на умовах фінансового кредиту договір позики хоч і містить ознаки кредитного договору, але не вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Вважає, що відповідач проігнорував вимоги закону та не надав їй розрахунок загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговування та поверненням кредиту. Через це реально нарахований процент за користування кредитними коштами став значно більшим за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Наполягає, що відповідач ввів її в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема відсоткової ставки за користування кредитом, позивачу нічого не відомо про надмірно велику процентну ставку у випадку порушення зобов`язань. Оскільки при укладенні договору порушено принцип рівності сторін, запропоновано укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах, а розмір нарахованих процентів за кредитним договором перевищує розмір заборгованості за кредитом, тому просить визнати укладений між нею та відповідачем договір позики недійсним. Ухвалою від 05.02.2021 прийнято до розгляду і відкрите провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представника відповідача. Позивач заявою, долученою до матеріалів позову, просить проводити судовий розгляд у її відсутності, позов підтримує. Відповідач відзив не надав, про день та час судового розгляду повідомлений належно. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 24.11.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено договір № 10002641590, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти. Встановлено, що кредит надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту Кредитора (https://cashberry.com.ua/), за умови ідентифікації Позичальника та акцептування Позичальником оферти (пропозиції) про укладення цього договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір є укладеним з моменту одержання Товариством акцептування Позичальником відповідної оферти Товариства в особистому кабінеті на веб-сайті товариства\~https://cashberry.com.ua/. Кредит вважається наданим кредитором Позичальнику з моменту перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну карту), вказану Позичальником для укладення цього договору у особистому кабінеті на веб-сайті Товариства. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правила надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту розміщений на сайті Кредитора\~https://cashberry.com.ua/. Отже, оспорюваний договір укладений між сторонами в електронній формі. Позивачка у позові не заперечує той факт, що при укладенні вищевказаного договору вона скористалася інтернет-сайтом кредитодавця, та для отримання кредиту скористалась розміщеною на ньому публічною інформацією. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отримання кредитних грошових коштів позивач не заперечує. Не оспорюючи отримання кредитних коштів, як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що кредитного договору вона не підписувала, їй не було повідомлено про сукупну вартість кредиту та умови кредитування, внаслідок чого введено в оману, оскільки їй об`єктивно бракувало знань, необхідних для правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, а тому вважає такий правочин недійсним. Відповідно до\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Положення\~статті 627 ЦК України\~та\~статті 6 цього Кодексу\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною першої статті 5\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої, другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої\~статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України\~закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваного кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи [PERSON] про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на її поясненнях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст.\~203,\~215,\~230 ЦК України\~та ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~. Доводи позивачки про те, що перед укладенням договору їй не повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. Позовна заява та матеріали справи не містять інформації щодо імовірних звернень позивача до відповідача із заявами про надання їй додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору. Здійснивши акцептування оферти, позивач підтвердила, що впевнена в тому, що всі умови зрозумілі та вона чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання цієї заяви, вона засвідчує, що у належній та доступній формі була проінформована про всі умови і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. До того ж, позивачка не заперечує факт підписання заяви про прийняття оферти (акцепт), кредитного договору, отримання коштів. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст.\~641,\~644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Судом встановлено та не оспорюється позивачем, що договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. [PERSON] без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету не змогла б укласти кредитний договір із відповідачем, тому укладення кредитного договору у запропонованій відповідачем формі відповідало внутрішній волі позивача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивачки про те, що перед укладенням договору вона не була ознайомлена з усією інформацією про умови кредитування, не надано всієї необхідної та достатньої інформації, як того вимагає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернувшись до ТОВ Фінансова компанія «Інвест Фінанс» із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір із змісту якого вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування та на укладання саме такого договору [PERSON] погодилася, засвідчила той факт, що вона обізнана з правилами та підписала за допомогою електронного підпису одноразовим індетифікатором. Також суд критично оцінює посилання позивача на недійсність договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» у пункті 7.4 оскаржуваного договору, оскільки вказаним пунктом встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача з моменту укладення договору відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин. Проте, позивач не зверталася із заявою до відповідача про надання копії кредитного договору та правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалась. В законодавстві визначаються різні поняття - як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов`язання (ст.ст.\~530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Жодних переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено. \~ \~ \~ \~За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Доводи позивача про те, що оспорюваний договір вона не підписувала належними доказами не доведені. \~ \~ \~ \~Посилання позивача на те, що відповідачем не надано повної інформації щодо умов договору, використання нечесної підприємницької практики, про несправедливі умови кредитного договору та введення її в оману при укладенні договору є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях, без надання суду належних і допустимих доказів, та спростовуються матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 7\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки що позивач звільнена від сплати судового збору у порядку\~ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», а судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. На підставі ст.ст.\~509,\~526,\~527,\~530,\~610,\~611,\~625,\~1050,\~1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію»,

Outcome: dismissed