Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідачка отримала кредит у розмірі 7313.10 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов'язання за генеральною угодою належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10882.69 грн., що складається з: 6626.30 грн. - заборгованість за кредитом; 1759.92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1502.06 - штрафи за Генеральною угодою; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 494.41 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача Чайковська Г.І. не з'явилася, про те надала суду заяву про неможливість прибути в судове засідання та просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала на підставах викладених в заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В своїй заяві представник позивача в разі неявки відповідача погодилась на винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час слухання справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 серпня 2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідачка отримала кредит у розмірі 7313.10 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов угоди, позичальник зобов'язався починаючи з 1 по 25 число кожного місяця надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови Генеральної угоди в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 11.02.2014 рік виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 10882.69 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1048 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з тіла кредиту, та заборгованості по відсоткам в загальній сумі 8386,32 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань в порядку п.1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 494.41 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. Крім того, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 1502.06 гривень за п 2.2 Генеральної угоди задоволенню не підлягають, оскільки також суперечать вимогам ч. 2 ст. 549 ЦК України. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial