Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач 03.05.2018 року звернувся до суду з позовом до Мутасим Ельтеіб про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позову зазначено, що 21.08.2015 року між позивачем, що діяла як позикодавець та відповідачем, що діяв як позичальник укладений договір позики, що підтверджується розпискою. Сума позики за договором складала 21\~700 дол. США, що складає в еквіваленті відповідно до курсу НБУ 586\~117 грн. Згідно розписки відповідач від 21.08.2015 року зобовязався віддати позивачу отримані у борг грошові кошти, таким чином: з 01. по 05.09.2015 року 500 дол. США; з 01 по 05.10.2015 року 500 дол. США; з 01 по 05.11.2015 року 500 дол. США. Сума яка залишалась зобовязався повернути до 02.02.2016 року. Станом на теперішній час відповідач не виконує свої зобовязання. Ухвалою суду від 16.08.2018 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.11.2018 року. Ухвалою суду 02.11.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 29.01.2019 року. В судове засідання 29.01.2019 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між [PERSON], що діяла як позикодавець, та Мутасим Ельтеіб, що діяв як позичальник укладений договір позики у розмірі 21\~700 дол. США Факт укладення договору підтверджується розпискою. 03.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 263727 внаслідок чого [PERSON]В змінила прізвище на «Петкову». Відповідно до розписки від 21.08.2015 року Мутасим Ельтеіб зобовязався повернути [PERSON] отримані у борг грошові кошти, таким чином: з 01. по 05.09.2015 року 500 дол. США; з 01. по 05.10.2015 року 500 дол. США; з 01. по 05.11.2015 року 500 дол. США. Суму яка залишалась відповідач зобовязався повернути до 02.02.2016 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки від 21.08.2015 року грошові кошти мають бути повернені до 02 лютого 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, зважаючи на те, що відповідач отримав позику та не повернув кошти у встановлені договором строки, вимоги позивачки є обґрунтованими в частині стягнення суми позики з відповідача та підлягають задоволенню. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на 03.08.2018 року в еквіваленті відповідно до курсу НБУ сума повної заборгованості складає - 586\~117 грн. [PERSON] просить стягнути з Мутасим Ельтеіб судові витрати, повязані з розглядом справи, що складаються з судового збору у розмірі 5862, 00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, зважаючи, що позов підлягає задоволенню, сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved