Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позвачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1233/2018/803785 транспортного засобу від 27 січня 2018 року, а саме: автомобіля марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , колір синій, що був незаконно укладений між представником позивача [PERSON] за довіреністю від 28 жовтня 2016 року [PERSON] та покупцем [PERSON] , яка є дружиною представника [PERSON] , з порушенням ряду позицій закону; не мав повноважень продавати автомобіль позивача; продав авто без дозволу та волі позивача (ст. 241 ЦК України); не мав повноважень підпису договору купівлі-продажу замість позивача, а тільки мав право укладати від імені позивача договори цивільно -підпису правового характеру, у даному випадку договір купівлі-продажу, але тільки укладати без права підпису; грубо порушив вказані у довіреності від 28 жовтня 2016 року норми ст. 238 ЦК України по оформленню автомобіля на свою дружину, як зазначено у довіреності. 2. Зстосувати наслідки недійсного правочину шляхом скасування реєстрації на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , та зареєструвати (поновити реєстрацію) вказаного автомобіля за власником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (в тому числі видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та повернути державні номерні знаки [NUMBER] на ім`я [PERSON] у встановленому законом порядку). На обґрунтування позову зазначено, що 26 червня 2012 року позивачка придбала та зареєструвала на своє ім`я автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . З метою передачі права законного користування даним автомобілем на три роки, з 28 жовтня 2016 року до 28 жовтня 2019 року, вона 28 жовтня 2016 року оформила довіреність з чітко визначеними правами та обмеженими повноваженнями щодо розпорядження автомобілем по «експлуатації транспортного засобу за попередньо досягнутою домовленістю сторін» на ім`я свого сина [PERSON] та відповідача [PERSON] , який користувався цим автомобілем для своєї підприємницької діяльності. 29 березня 2018 року вона, позивач, звернувшись до Територіального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, випадково дізналася про те, що її автомобіль проданий та переоформлений на іншу особу. Дізнавшись про те, що [PERSON] незаконно продав без її згоди автомобіль, не маючи на те повноважень, вона звернулася до приватного нотаріуса Лещенко О.В. із заявою про скасування довіреності, що була видана нею [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 36200370 зазначена довіреність була припинена 02 квітня 2018 року. Із відповіді на запит адвоката, до якого вона звернулася за правовою допомогою, їй стало відомо, що 27 січня 2018 року Територіальним сервісним центром № 1244 РСЦ МВС в Дніпропетровській області був посвідчений договір купівлі-продажу транспортного засобу №1244/2018/803785, згідно якого [PERSON] від імені [PERSON] , скориставшись довіреністю від 28 жовтня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Лещенко О.В., незаконно, без отримання необхідних прав та не маючи на це повноважень у зазначеній довіреності, продав своїй дружині [PERSON] належний їй, позивачці, автомобіль, нібито за ціною 313595,00 грн. Із усної розмови з відповідачем [PERSON] вона дізналася, що дійсно автомобіль був проданий ним його дружині, і на його думку все відбулося законно, тому просив не ставити йому ніяких запитань, бо автомобіль вже їх власність, а у технічному паспорті власником автомобіля вказана його дружина [PERSON] . Посилаючись на ч.1 ст. 202, статті 317, 319, 321 ЦК України, вважає, що [PERSON] порушив чотири позиції закону, оскільки він не мав повноважень продавати автомобіль; продав автомобіль без дозволу та волі власника майна (ст. 241 ЦК України); не мав повноважень підпису договору купівлі-продажу замість позивачки, як власника, а тільки мав право укладати від її імені договори цивільно-правового характеру, у даному випадку договір купівлі-продажу, але тільки укладати, без права підпису; грубо порушив вказані у довіреності від 28 жовтня 2016 року норми ст. 238 ЦК України по оформленню автомобіля на свою дружину. Ці порушення підтвердив нотаріус Лещенко О.В. у своїй заяві від 02 квітня 2018 року про відміну довіреності нею, позивачем, так як у виданій довіреності у [PERSON] відсутнє право продавати автомобіль. Також позивачка зазначає, що вказане у довіреності право розпорядження автомобілем стосується тільки умов, які необхідні під час експлуатації [PERSON] автомобіля протягом тривалого терміну для бережного користування та обслуговування та, можливо, у випадку необхідності ремонту автомобіля, в тому числі заміни агрегатів автомобіля за кошти відповідача [PERSON] . В договорі купівлі-продажу [PERSON] протиправно вказано, що продавцем є вона, позивач, але при цьому договір від імені продавця підписаний відповідачем, що свідчить про те, що [PERSON] пам`ятав, що в період з 28 жовтня 2016 року до 27 січня 2018 року він не одержував від власника майна повноважень продавати автомобіль; знав, що вона, видаючи довіреність, не надавала йому повноважень на продаж автомобіля, і що вона не підпише договір купівлі-продажу; розумів, що порушує її, позивачки, право власності на автомобіль. Саме тому [PERSON] не звернувся до неї за підписом договору купівлі-продажу і сам протиправно, без повноважень, замість неї, поставив свій підпис в договорі купівлі-продажу. Вона не надавала [PERSON] права та повноважень продавати та підписувати документи щодо продажу автомобіля, що підтверджується її заявою від 02 квітня 2018 року №656785 на відміну довіреності від 28 жовтня 2016 року. Отже, вона не надавала [PERSON] повноважень та своєї згоди на продаж автомобіля на умовах, передбачених договором та довіреністю, а тому вважає договір купівлі-продажу транспортного засобу №1244/2018/803785 від 27 січня 2018 року незаконним та таким, що суперечить нормам статей ст. 238, 241 ЦК України, її волі та інтересам. Дійсно 28 жовтня 2016 року приватний нотаріус Лещенко О.В. посвідчив довіреність, згідно якої вона, [PERSON] уповноважила свого сина [PERSON] та [PERSON] , за попередньою домовленістю, розпоряджатися в рамках наданих повноважень належним їй автомобілем Mercedes-Bens, 2004 року випуску, модель 350, VIN - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та, за попередньою домовленістю і згодою довірителя, вчиняти конкретні юридичні дії відносно належного їй автомобілю під час користування ним. Перед тим, як підписати довіреність, нотаріус запропонувала їй шаблон тексту довіреності, в якому було надано перелік повноважень, які можуть бути прописані у довіреності. Однак, вона бажала видати не генеральну довіреність, а лише довіреність на користування транспортним засобом, і тому викреслила із шаблону ті фрази з повноважень, що стосувались оформлення договорів купівлі-продажу, відчуження та зняття з обліку, права підпису договорів цивільно-правового характеру, а тільки укладання. Таким чином, довіреність, яку вона видала [PERSON] , не надавала йому права продажу, зняття автомобіля з обліку, його відчуження, підпису договорів замість неї, позивачки, а тільки надавала повноваження, пов`язані виключно з експлуатацією транспортного засобу. З урахуванням статей 203, ч.1 ст. 237, п. 3 ст. 238, ст. 328, ст. 241 ЦК України, розуміючи, що у зв`язку з користуванням автомобілем можуть виникнути певні документальні формальності, ремонтні питання, відшкодування шкоди, у довіреності поняття «розпоряджатися від мого імені автомобілем» в рамках наданих повноважень було конкретизовано в наступних повноваженнях таким чином: « [PERSON] надала [PERSON] та [PERSON] право вчиняти юридичні дії в органах нотаріату, комісійному магазинів, страхових підприємствах та організаціях, органах ДАІ, національній поліції України, будь-яких Регіональних сервісних центрах, підприємствах або підрозділів технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу, якщо буде необхідно його переобладнанням (зміна типу, номерних агрегатів та кольору), ремонтом, проходженням державного технічного огляду...». Отже, вона надала [PERSON] право вчиняти юридичні дії виключно з питань, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу, а не продавати даний транспортних засіб, і у відповідача [PERSON] , як зазначено у довіреності, не було повноважень щодо продажу автомобіля. Також у довіреності було вказано [PERSON] та [PERSON] мають право «Укладати від імені [PERSON] договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження, користування транспортним засобом; укладати та підписувати від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди». Отже, представники за довіреністю мали тільки право укладати та підписувати угоди про відшкодування заподіяної шкоди. Однак, як зазначено у тексті довіреності, в раках наданих повноважень представники від імені позивача можуть виключно тільки укладати договори цивільно-правового характеру, але підписувати їх не мають права (абз. 2 стор. 1 довіреності), оскільки у самій довіреності прописано тільки право укладати без права підписувати. Оскільки договір купівлі-продажу є договором цивільно-правового характеру, то представники могли лише укладати дані договори, але не могли їх підписувати, тільки вона, позивачка, могла підписати оспорюваний договір і тільки за її згодою. Підтвердженням того, що під поняттям «розпорядження» зазначені саме конкретні дії, які прописані у довіреності, є роз`яснення змісту ч.3 ст. 238, ст.240 ЦК України у тексті довіреності про те, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах. Тому, [PERSON] не мав права укладати незаконний та оспорюваний договір купівлі-продажу автомобіля у своїх інтересах та в інтересах своєї дружини, отже в інтересах своєї сім`ї. Для запобігання вчинення [PERSON] протиправних дій у довіреності було конкретизовано поняття «Розпорядження автомобілем» та прописано ряд виключних повноважень без права продажу автомобіля та переоформлення без її, позивачки, згоди (ст. 241 ЦК України). На момент вчинення правочину вона не була обізнана щодо умов та ціни цього договору купівлі-продажу, не було її внутрішньої волі на вчинення вказаного правочину, вона не отримувала кошти передбачені п. 3.1 договору купівлі-продажу. [PERSON] при укладені договору діяв з порушенням норм ЦК України та всупереч її, позивача, інтересам, не узгоджував свої дії та наміри щодо укладання оспорюваного незаконного договору купівлі-продажу з нею, не передавав належні їй кошти, які він, нібито, отримав від своєї дружини [PERSON] за проданий автомобіль, а відтак діяв виключно в своїх інтересах та інтересах своєї дружини. Відповідач [PERSON] не мав права продавати автомобіль, відчужувати його, знімати з обліку та здійснювати перереєстрацію транспортного засобу і державних номерних знаків [NUMBER] . Про існування договору купівлі-продажу автомобіля вона, позивач, дізналася лише у березні 2018 року, коли звернулася до Територіального сервісного центру МВС України. Відповідач [PERSON] , який довіреністю не був уповноважений від її імені підписувати договір купівлі-продажу, діяв всупереч її інтересам та незаконно уклав договір у своїх власних інтересах та інтересах своєї дружини [PERSON] , яка отримала у власність майно, що згідно ст. 60 СК України, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а отже [PERSON] , оформивши та підписавши оспорюваний правочин, фактично набув зазначений автомобіль у спільну сумісну власність із своєю дружиною. Крім того, при укладенні договору купівлі-продажу були порушені вимоги ст. 65 СК України щодо надання відповідачем [PERSON] письмової згоди на укладення його дружиною [PERSON] договору купівлі цінного майна (автомобіля), бо після укладення правочину відповідачі, як подружжя, набули право спільної сумісної власності на цей автомобіль. Як зазначено у договорі купівлі-продажу автомобіля, він був проданий [PERSON] своїй дружини [PERSON] за 313595,00 грн., тобто за суму, що перевищує 50000 грн., а тому [PERSON] повинний був, згідно розділу 2 п. 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої Постановою правління національного банку України № 148 від 29 грудня 2017 року, відкрити в банківській установі на її, позивачки, ім`я рахунок, на який перерахувати отримані за продаж автомобіля кошти. Проте, [PERSON] такий рахунок на її, позивача, ім`я не відкривав і кошти за проданий автомобіль на цей рахунок не надходили. У свою чергу [PERSON] також було відомо, що вона укладає зі своїм чоловіком [PERSON] незаконний договір купівлі-продажу автомобіля без його наявної письмової згоди на укладання договору відносно цінного майна, як це передбачено ст. 65 СК України, а тому вона не може вважатися добросовісним набувачем. Таким чином, відповідач [PERSON] , уклавши договір купівлі-продажу автомобіля із своєю дружиною, фактично набув разом з нею право спільної власності на рухоме майно, отже незаконно позбавив її, позивачку, права власності на автомобіль, а тому вказаний договір, згідно ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України є недійсним. Оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним, то на підставі ст. 216 ЦК України, необхідно застосувати наслідки недійсного правочину, скасувавши реєстрацію на цей автомобіль за [PERSON] та відновити реєстрацію на автомобіль за нею, позивачкою, з поверненням державних номерних знаків - [NUMBER] . Щодо користування автомобілем, то вона не має наміру чинити [PERSON] перепони у користуванні автомобілем, згідно раніше досягнутих домовленостей, від яких вона не відмовляється. Вважає, що протиправними діями [PERSON] їй завдано моральної шкоди, але вона не заявляє позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді від 07 червня 2019 року до відкриття провадження у справі, за заявою позивачки про забезпечення її позову, накладено арешт на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Ухвалою судді від 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 32). Під час підготовчого засідання ухвалою суду від 20 вересня 2019 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, з Територіального сервісного центру МВС № 244 РСЦ МВС в Дніпропетровській області на Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області (а.с. 44). Також під час підготовчого засідання, за клопотанням відповідача [PERSON] , залучений до участі у справі на стороні позивачки в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - [PERSON] . Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті (а.с. 90). Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву (а.с 64-66), де зазначив, що він та [PERSON] не визнають позов [PERSON] , вважають його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказали у відзиві, що в жовтні 2016 року, переглядаючи об`яви про продаж автомобілів на веб-порталі https://auto.ria.com/, він знайшов автомобіль Mercedes - Benz, 2004 року випуску та зателефонувавши за вказаним на сайті номером телефону, зв`язався з продавцем, яким виявився син позивачки - [PERSON] . При їх особистій зустрічі після огляду автомобіля вони погодили суму угоди, та домовилися про те, що він, [PERSON] придбає належний позивачці автомобіль Mercedes - Benz, державний номер [NUMBER] , передавши взамін свій автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , який належав йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 09 липня 2015 року Центром ДАІ 1202, та 4000 доларів США. Після його, відповідача, пропозиції поїхати в сервісний центр та зняти транспортні засоби з реєстрації, укласти договори купівлі-продажу для подальшої реєстрації, [PERSON] повідомив, що автомобіль Mercedes - Benz має сумнівну юридичну історію і при знятті та постановці даного авто на облік можуть виникнути складнощі. Тому вони з [PERSON] погодилися видати один одному довіреності, як це зазвичай прийнято. 28 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] видала на ім`я свого сина [PERSON] та його, [PERSON] , ім`я довіреність з правом розпоряджатися автомобілем Mercedes - Benz та передала ключі від автомобіля і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він, у свою чергу, видав посвідчену приватним нотаріусом та зареєстровану в реєстрі за № 4336 довіреність на ім`я позивачки [PERSON] та її сина [PERSON] з правом розпоряджатися автомобілем Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , передав ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В цей же день 28 жовтня 2016 року він, [PERSON] , у присутності позивачки передав її сину [PERSON] 15000,00 доларів США, що підтверджується розпискою. Отже, позивачка знала та була присутня при здійсненні удаваної угоди з купівлі-продажу автомобіля Mercedes - Benz, за що отримала, в особі свого сина [PERSON] автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] та 15000 доларів США. Використовуючи автомобіль Mercedes - Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , більше року та вважаючи себе повноцінним власником, він, [PERSON] , вирішив з`ясувати питання щодо переоформлення (зняття та постановки на облік) даного автомобіля. В січні 2018 року у сервісному центрі після перевірки автомобіля Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , з`ясувалося, що вказаний автомобіль не має жодних проблем для перереєстрації. Тому він, вважаючи себе повноцінним власником, вирішив переоформити даний автомобіль на свою дружину [PERSON] . Посилаючись на ч.1 ст. 205, ч.1 ст. 207, ст. 235 ЦК України, пункт 25 постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вважає, що за нотаріально посвідченою односторонньою угодою (довіреністю) був прихований інший правочин - договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , оскільки за цією угодою він, [PERSON] передав власнику автомобіля належний йому автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , та грошові кошти в сумі 15000 доларів США за придбаний автомобіль Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , що підтверджується розпискою [PERSON] , а позивачка, як продавець, передала автомобіль та довіреність. Отже, вони фактично вчинили дії, що свідчать про виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля із настанням відповідних цьому договору правових наслідків. Враховуючи викладене, відповідачі просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Позивачка [PERSON] надала відповідь на відзив відповідача (а.с. 73-77), де зазначила, що при обговоренні суми угоди та умов угоди [PERSON] запропонував їй, позивачці, змішану форму оплати: майнову частину угоди - автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , який він оцінив в 11000 доларів США, та грошову частину угоди в розмірі 4000 доларів США. За ці кошти загальною сумою 15000 тисяч доларів США вона, позивачка, надала, а [PERSON] погодився прийняти її автомобіль Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , в користування на три роки. Також за попередньою домовленістю сторін, вона надала [PERSON] чіткі повноваження на конкретні дії щодо розпорядження в рамках наданих повноважень своїм автомобілем Mercedes-Benz. Перелік наданих повноважень був прописаний в її довіреності для комфортної та безпечної експлуатації автомобіля протягом встановленого сторонами трирічного терміну, без права продажу, відчуження, перереєстрації та зняття з обліку свого автомобіля Mercedes-Benz. [PERSON] на виконання майнової частини угоди передав свій автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 11000 доларів США, генеральну довіреність з правом продажу, відчуження, зняття з обліку цього автомобіля «за попередньою домовленістю». Видана нею, позивачкою, довіреність, та довіреність [PERSON] мають різні умови, різні змісти та різні повноваження сторін. За домовленістю сторін, другу частину коштів (майнові цінності або гроші) через рік після укладення угоди відповідач [PERSON] їй, позивачці, не виплатив, тим самим не виконав взяті на себе свої обов`язки по угоді. [PERSON] не відповідав на дзвінки, переховувався, уникав зустрічей та виконання угоди за попередньою домовленістю сторін. З цього приводу нею, позивачкою, було написано заяву до Соборного відділу ВП м. Дніпра, за якою було відкрите кримінальне провадження з внесенням 20 грудня 2017 року відомостей до ЄРДР № 12018040650000774 за ознаками кримінального правопорушення. У кримінальному провадженні [PERSON] описує події та зазначає загальну суму виплачених коштів за умовами угоди в розмірі 15000 доларів США. Також загальна сума виплачених коштів (майнові та грошові) в розмірі 15000 доларів США за умовами угоди підтверджується самим відповідачем [PERSON] в його безпідставній та необґрунтованій заяві до Дніпровського ВП Кам`янського ВП від 19 рудня 2018 року про вигадані та нічим необґрунтовані, нібито, погрози від неї, позивачки, та її сина на адресу [PERSON] та його родини. Що стосується розписки, то загальна сума коштів, виплачених [PERSON] їй, позивачці, за умовами угоди (майнова та грошова), становить 15000 доларів США. За пропозицією [PERSON] в розписці вказана загальна сума виплачених відповідачем коштів їй, позивачці, за умовами угоди, що підтверджено як текстом, так і змістом вказаної розписки «получил 15000 долларов США взамен автомобиля Мерседес SL, 2004 года выпуска, госномер [NUMBER] ». У відзиві на позов [PERSON] вказує, що він, вважаючи себе повноцінним власником, вирішив оформити автомобіль на дружину. Проте, [PERSON] не мав ніяких підстав та законних повноважень вважати себе власником та оформлювати автомобіль на дружину, бо він не мав жодних законних повноважень продавати належаний їй автомобіль; продав автомобіль без дозволу та волі власника майна; не мав законних повноважень підпису договору купівлі-продажу замість її, позивачки, а тільки мав право укладати від її імені договори цивільно-правового характеру, у даному випадку договір купівлі-продажу, але тільки укладати, без права підпису. [PERSON] також порушив норми ст. 238 ЦК України, продавши автомобіль своїй дружині. Відповідач [PERSON] надав пояснення на відповідь на відзив ( а.с. 104-106), де зазначив, що 28 жовтня 2016 року на виконання угоди з купівлі-продажу транспортного засобу позивачка [PERSON] видала на його ім`я та на ім`я свого сина [PERSON] довіреність з правом користуватися та розпоряджатися автомобілем Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , передала йому ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ , а він, у свою чергу, видав довіреність позивачці та її сину [PERSON] на право керування та розпорядження автомобілем Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , передав їм ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ , а також передав [PERSON] 4000,00 доларів США, що підтверджується розпискою. У розписці [PERSON] зазначив, що в обмін на автомобіль Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , отримав 15000,00 доларів США, які складаються з автомобіля Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , та 4000,00 доларів США готівки, загальна сума угоди з купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz складає 15000,00 доларів США, а також зазначив, що претензій до [PERSON] немає. Інші умови угоди з купівлі-продажу транспортного засобу вони не визначали. У запереченні на відзив позивачка намагається ввести суд в оману, стверджуючи, що надала йому, [PERSON] , автомобіль Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , за 15000,00 доларів США у користування, тобто в оренду на три року. Тоді виникає питання, чому позивачка не уклала з ним договір найму (оренди) транспортного засобу, як це передбачено цивільним законодавством, передбачивши умови сплати орендних платежів, а також порядок передачі транспортного засобу в оренду та порядок повернення його з оренди. Також виникає питання чому позивачка, якщо вона мала на меті надання автомобіля Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , в користування, тобто в найм (оренду), не подала до відповідного Сервісного центру МВС заяву про надання права користування транспортним засобом йому, [PERSON] , та про отримання тимчасового реєстраційного талона на визначений строк, як це передбачено ч. 4. п. 16 Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» із змінами і доповненнями. Вважає, що позивачка не вчинила таких дій, бо під час перемовин сторони мали на меті саме укладення договору купівлі-продажу автомобіля, і між позивачкою та ним був фактично укладений договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] . Отже, за нотаріально посвідченою односторонньою угодою був прихований інший правочин, а саме: договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz, 2004 року випуску, оскільки за цією угодою він, [PERSON] , передав власнику автомобіля належний йому автомобіль Skoda Octavia А5 та грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США за придбаний автомобіль Mercedes-Benz, що підтверджується розпискою, а позивачка, як продавець, передала свій автомобіль Mercedes-Benz. Таким чином, фактично ними були вчинені дій на виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, з настанням правових наслідків за договором купівлі- продажу. Представник третьої особи - Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився. Від начальника центру Білявського В.Є. до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за відсутності їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с. 124-125). Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності представника Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області. Позивачка [PERSON] у вступному слові виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити, визнати недійсним договір купівлі продажу автомобіля Мерседес, укладений 27 січня 2018 року між відповідачами. Також пояснила суду, що вона надала своєму сину [PERSON] усне доручення на виконання дій з належним їй автомобілем Мерседес, отже її син діяв не самоправно. Вона отримала від [PERSON] автомобіль Шкода Октавія та 4000 доларів, але не надавала [PERSON] повноваження на продаж належного їй автомобіля Мерседес, який вона придбала у 2012 році. Вона особисто підписувала позовну заяву. Вона мала намір продати автомобіль Мерседес, який коштував 30000 доларів США, але [PERSON] за ці кошти його не купив. Вона заперечує проти зняття арешту на автомобіль Мерседес під час ухвалення судового рішення. Представник позивачки - адвокат Петренко Яна Вікторівна у вступному слові пояснила суду, що позивачка, посвідчуючи довіреність, не надавала повноважень на продаж автомобіля Мерседес. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 27 січня 2018 року між відповідачами, бо цей договір суперечить вимогам статей 203, 215 ЦК України, і укладення договору не відповідало внутрішній волі позивачки. Третя особа [PERSON] у вступному слові підтримував позов [PERSON] , просив визнати недійсним договір купівлі-продажу належного його матері [PERSON] автомобіля Мерседес, що був укладений 27 січня 2018 року між відповідачами. Він, [PERSON] , 28 жовтня 2016 року отримав від [PERSON] автомобіль Шкода Октавія та 4000 доларів США за користування автомобілем Мерседес. Його мати [PERSON] гроші не отримувала. Він не мав претензій до [PERSON] на момент передачі автомобіля. [PERSON] передав свій автомобіль Шкода Октавія з генеральною довіреністю, надавши повноваження на продаж цього автомобіля, а також 4000 доларів США, а він, [PERSON] , від імені своєї матері, передав [PERSON] автомобіль Мерседес, державний номер [NUMBER] , для користування строком на три роки, а мати видала довіреність. При цій угоді він, [PERSON] , надав [PERSON] розписку на суму 15000 доларів США, які він отримав взамін автомобіля Мерседес, і претензій до [PERSON] по грошам, автомобілям, у тому числі по автомобілю Шкода Октавія, не має. Він отримав від [PERSON] 15000 доларів США за те, що він буде користуватися автомобілем Мерседес три роки, тобто до 28 жовтня 2019 року. Між ним та [PERSON] була усна угода про те, що якщо він придбає автомобіль Мерседес з доплатою в розмірі ще 15000 доларів США, то державні номерні знаки автомобіля Мерседес [NUMBER] , залишаться за [PERSON] на зберіганні у МРЕО, або за її іншим автомобілем. [PERSON] не заперечував проти такої домовленості і передачі йому автомобіля Мерседес за довіреністю. Договір оренди автомобіля Мерседес між [PERSON] та [PERSON] не оформлявся, бо відповідачу досить було довіреності, на підставі якої він користувався автомобілем. Порядок державної реєстрації автомобіля передбачає тимчасовий талон. Автомобіль Мерседес, 2004 року випуску, станом на 2016 рік коштував 30000 доларів. Вони з [PERSON] зустрілися у одного нотаріуса, оформили довіреність на Шкоду Октавія , але [PERSON] потрібно було терміново кудись їхати, тому довіреність на Мерседес у цього нотаріуса не оформили. Вони домовилися, що поки [PERSON] буде зайнятий, він, [PERSON] поїде за своєю матір`ю [PERSON] і вони поїдуть до нотаріуса писати довіреність на автомобіль Мерседес, а [PERSON] туди під`їде. Він поїхав до нотаріуса, який ближче знаходився, і де чекала його мати, туди ж під`їхав [PERSON] . Мати підписувала довіреність у присутності [PERSON] , про що він вказував у своїй заяві до Дніпровського ВП. Після допиту свідка [PERSON] [PERSON] доповнив свої пояснення, вказавши, що можливо свідок приїздив 28 грудня 2015 року і можливо з ним був [PERSON] . Цей був останній робочий день у МРЕВ, куди вони поїхали, щоб перевірити наявність обтяжень щодо автомобіля Мерседес. Виявилося, що на автомобілі Мерседес є відмітка «контроль СБУ» і [PERSON] сказав, що після того, як ця відмітка буде скасована, буде розмова. Відповідач [PERSON] у вступному слові заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Пояснила суду, що вона не вчиняла ніяких незаконних дій, бо вони з чоловіком [PERSON] купили автомобіль Мерседес, віддавши за нього належний чоловікові автомобіль Шкода Октавія, 2010 року випуску, та 4000 доларів США. Вона передала своєму чоловіку [PERSON] 313000 грн. за автомобіль Мерседес. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Також пояснив суду, що автомобіль Мерседес він придбав, а не взяв у користування. Він заплатив за автомобіль Мерседес його вартість, передавши [PERSON] свій автомобіль Шкода Октавія та 4000 доларів США. 15000 доларів - цей була нижня вартість автомобіля Мерседес, а 11000 доларів США - нижня вартість автомобіля Шкода Октавія. Фактично він придбав автомобіль Мерседес за договором купівлі-продажу, а не брав цей автомобіль у користування. [PERSON] ввів його в оману. Він, [PERSON] , запропонував оформити довіреність на автомобіль у вибраного ним нотаріуса, куди запросив [PERSON] , але [PERSON] сказав, що сам оформить довіреність у іншого нотаріуса, що і зробив, а він, [PERSON] , оформив довіреність на автомобіль Шкода Октаві на ім`я [PERSON] та його матір [PERSON] у самостійно вибраного ним, нотаріуса. Вони з [PERSON] оформили розписку, в якій було вказано, що [PERSON] отримав 15000 доларів США за автомобіль Мерседес і претензій не має. Він, [PERSON] , розумів, що між ними відбулося укладення договору купівлі-продажу автомобіля Мерседес, а [PERSON] , у свою чергу, купив у нього автомобіль Шкода Октавія, згідно довіреності. Довіреності були оформлені на прохання [PERSON] , який просив переоформити автомобілі (зняти з реєстрації) через рік у зв`язку з наявністю в нього якихось проблем. Його автомобіль Шкода Октавія та 4000 доларів США - це була вартість автомобіля Мерседес, тому твердження [PERSON] про те, що він передав йому 15000 доларів США за користування автомобілем Мерседес, суперечать здоровому глузду. На теперішній час ринкова вартість автомобіля Шкода Октавія та 4000 доларів США також відповідають вартості автомобіля Мерседес, 2004 року випуску. Саме на прохання [PERSON] між ними не був оформлений договір купівлі-продажу автомобіля Мерседес, бо він казав, що через рік він вирішить свої проблеми і тоді можна буде переоформити автомобіль Мерседес на його, [PERSON] , ім`я, а автомобіль Шкода Октавія на ім`я [PERSON] . На той момент він не був обізнаний з юридичними питаннями щодо купівлі-продажу автомобілів. Він видав [PERSON] генеральну довіреність на автомобіль Шкода Октавія, а його мати надала йому довіреність, де було вказано його право розпоряджатися автомобілем Мерседес, і він розумів, що може робити з автомобілем, що захоче, тому продав автомобіль Мерседес своїй дружині [PERSON] . На питання [PERSON] пояснив, що не оформили договір купівлі-продажу автомобіля Мерседес саме на прохання [PERSON] , який казав, що автомобіль Мерседес на контролі в СБУ. У відзиві на позов його адвокат помилково вказав, що у відшкодування вартості автомобіля Мерседес він передав [PERSON] автомобіль Шкода Октавія та 15000 доларів США. Коли він отримав відповідь на відзив, то у запереченнях вказав, що за Мерседес передав автомобіль Шкода Октавія та 4000 доларів США. Просить скасувати накладений судом арешт на автомобіль Мерседес. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мицуля М.С. просив відмовити в задоволенні позову, оскільки 28 жовтня 2016 року між позивачкою, [PERSON] та [PERSON] відбулася угода купівлі-продажу автомобіля Мерседес, за якою [PERSON] в рухунок вартості автомобіля Мерседес передав [PERSON] свій автомобіль Шкода Октавія та 4000 доларів США. Це був удаваний правочин у вигляді видачі довіреності, який приховував угоду купівлі-продажу автомобіля. Позовні вимоги [PERSON] безпідставні, а твердження [PERSON] неправдиві. [PERSON] не заявив зустрічний позов, бо це не має значення і це не потрібно. Вважає, що надане позивачкою експертне дослідження та прайс лист не є належними доказами на підтвердження вартості автомобіля Мерседес. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання про те, що він знайомий з [PERSON] , вони разом працюють. Йому було відомо, що [PERSON] хотів поміняти свій автомобіль Шкода Октавія на інший. Вони з ним разом їздили у м. Дніпро, щоб подивитися на автомобіль, який [PERSON] хотів купити чи обміняти. Вони приїхали до гаражу, куди під`їхав власник автомобіля Мерседес разом з дитиною, це був [PERSON] . Він показав автомобіль Мерседес темного кольору, а сам подивився автомобіль [PERSON] - Шкоду Октавія . Вони домовилися про обмін автомобілями з доплатою за автомобіль Мерседес. Яка конкретно домовленість була між ними, він не пам`ятає. Про оренду або користування автомобілем Мерседес розмови не було. На питання представника позивачки відповів, що події відбувалися пізньою осінню, рік він не пам`ятає. У [PERSON] був автомобіль Шкода Октавія і Хонда Легенда . Власник автомобіля Мерседес приїздив на автомобіль Фольксваген - мінвен. Автомобіль Мерседес мав простий державний номер [NUMBER] , про те, що це спецсерія СБУ, йому не було відомо. Вислухавши вступне слово сторін, їх представників, третьої особи [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] 23 червня 2012 року придбала автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який 26 червня 2012 року був зареєстрований в ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 15). 28 жовтня 2016 року позивачка надала довіреність (а.с. 19), якою, за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважила [PERSON] та [PERSON] (кожен діє самостійно) розпоряджатися від її імені, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю користуватися автомобілем Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 26 червня 2012 року ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрованого там же. Для чого надала їм право вчиняти юридичні дії в органах нотаріату, комісійному магазині, страхових підприємствах та організаціях, органах ДАІ, національній поліції України, будь-яких Регіональних сервісних центрах, підприємствах або підрозділах технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу, його переобладнанням (зміна типу, номерних агрегатів та кольору), ремонтом, проходженням державного технічного огляду; ставити на облік; одержати номери; подавати від її імені заяви, в тому числі стосовно її сімейного стану, заяви щодо скасування довіреностей, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, свідоцтва, дублікати, укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, укладати та підписувати від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати гроші за проданий транспортний засіб та страхові виплати, одержувати належне їй за заподіяну шкоду, а також відшкодувати шкоду у розмірі із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, сплачувати від її імені необхідні платежі, замовити та одержати довідку у органах ДАІ про відсутність продажу будь-якого транспортного засобу в календарному році, скасовувати довіреності, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. У довіреності також було вказано, що зміст статей 205, 208, 237-240, 244, 245, 247-250, 398, 1000, 1003, 1187 ЦК України, статей 60, 65, 74 Сімейного Кодексу України, статей 167, 168, 173 Податкового Кодексу України, відповідні положення Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, якими передбачена необхідність переоформлення доручення у разі одержання дубліката реєстраційного документа та порядок заміни реєстраційного документа, виданого на ім`я довірителя, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я повірених в разі їх виїзду за кордон, їй нотаріусом роз`яснено. Зокрема, роз`яснено зміст ч.3 ст. 238 ЦК України «Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом». Також роз`яснено зміст ст. 240 ЦК України «1. Представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. 2. Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. 3. Правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.». Довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за кордон і дійсна до 28 жовтня 2019 року. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лешенко О.В., зареєстрована в реєстрі за № 2609. В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка та її син [PERSON] стверджували, що [PERSON] надала [PERSON] довіреність, якою уповноважила його тільки користуватися автомобілем, ремонтувати його, у випадку необхідності, але не надавала йому права укладати договори про розпорядження автомобілем, у тому числі продавати автомобіль Мерседес без згоди власника. Вважає, що у довіреності, що була видана нею [PERSON] , відсутні її розпорядження про підписання відповідачем угод про відчуження ним автомобіля та отримання коштів за проданий транспортний засіб. Проте, такі твердження позивачки та третьої особи спростовуються змістом довіреності від 28 жовтня 2016 року, де зазначено, що позивачка уповноважила [PERSON] та [PERSON] користуватися та розпоряджатися від її імені автомобілем Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , а також надала право укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, укладати та підписувати від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати гроші за проданий транспортний засіб. Суд вважає, що позивачка, видавши нотаріально посвідчену довіреність [PERSON] , передавши йому автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, дозволила відповідачу не тільки користуватися автомобілем протягом строку дії довіреності, а також дозволила розпоряджатися належним їй автомобілем Мерседес від її імені, шляхом укладення договорів цивільно-правового характеру, в тому числі договору купівлі-продажу, та отримати грошові кошти за проданий автомобіль. Також судом встановлено, що 28 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] надав довіреність (а.с. 69), якою, за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважив [PERSON] та [PERSON] управляти і розпоряджатися, обміняти, здати в оренду, продати за ціну і на умовах за їх розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії СХТ № 253045, виданого Центр ДАІ 1202 09 липня 2015 року, автомобілем марки Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] . Вказана довіреність була видана строком на три роки по 28 жовтня 2019 року з правом передовіри, з правом використання автомобіля за межами України. Згідно розписки, що була написана 28 жовтня 2016 року [PERSON] (а.с. 68), він отримав 15000 доларів США взамін автомобіля Mercedes - Benz, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , претензій не має. В судовому засіданні позивачка підтвердила, що її син [PERSON] діяв не самоправно, бо вона надала йому усне доручення на виконання дій з належним їй автомобілем Мерседес. Також підтвердила, що [PERSON] за автомобіль Мерседес передав її сину [PERSON] 4000 доларів США та свій автомобіль Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 11000 доларів США. Отже за автомобіль Мерседес її син отримав 15000 доларів США, але заперечувала, що 15000 доларів США [PERSON] передав [PERSON] за продаж автомобіля Мерседес, наполягаючи, що ці кошти були платою лише за користування автомобілем Мерседес протягом трьох років, а продати цей автомобіль вони з сином мали намір за 30000 доларів США, про що повідомили відповідача. Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні заперечував, що він передав позивачці та її сину свій автомобіль Шкода Октавія, вартістю 11000 доларів США, та ще 4000 доларів США тільки за користування автомобілем Мерседес протягом трьох років, бо він купив цей автомобіль за обумовленою з [PERSON] та його матір`ю ціною - 15000 доларів США, вважав себе власником автомобіля і бажав зареєструвати придбаний автомобіль на своє ім`я. На переданий [PERSON] автомобіль Шкода Октавія він видав довіреність позивачці та її сину, якою уповноважив їх розпоряджатися та продати його автомобіль. Вважаючи себе власником автомобіля Мерседес, він переоформив його на свою дружину [PERSON] , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, уклавши з нею договір купівлі-продажу автомобіля Мерседес. На підтвердження того, що [PERSON] дійсно мав намір продати належний його матері [PERSON] автомобіль Mercedes - Benz, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , представник відповідача надав суду відповідь директора ТОВ «Інтернет-Реклама РІА» від 05 березня 2019 року та скріншот оголошення про продаж автомобіля Mercedes - Benz SL 350, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , за 18500 доларів США, яке було розміщено на сайті 09 листопада 2015 року та переміщено в архів 13 листопада 2016 року по причині закінчення строку закінчення (а.с. 133 - 135). Вказані докази суд приймає на підтвердження того, що [PERSON] та її син [PERSON] дійсно мали намір продати автомобіль Мерседес за оголошеною ціною 18500 доларів США, а не за 30000 доларів США, як стверджували в судовому засіданні позивачка та її син, у зв`язку з чим розмістили оголошення про продаж автомобіля. Крім того, суд враховує, що [PERSON] у розписці про отримання 15000 доларів США вказав, що він отримав ці кошти за автомобіль Mercedes - Benz, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , і претензій не має. Те, що [PERSON] отримав від [PERSON] за автомобіль Мереседес грошові кошти в сумі 4000 доларів США та належний відповідачу автомобіль Шкода Октавія, який вони при укладені угоди оцінили в 11000 доларів США, підтвердив в судовому засіданні і сам [PERSON] , зазначивши, що при передачі автомобіля Мерседес він вказав у розписці, що претензій не має. Суд критично оцінює твердження позивачки та [PERSON] про те, що вони, начебто, передали [PERSON] автомобіль Мерседес лише в користування строком на три роки, бо ніяких доказів на підтвердження того, що автомобіль був передай відповідачу лише в користування, оренду, позивачкою суду не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що у його присутності [PERSON] домовлявся з [PERSON] саме про обмін належними їм автомобілями з доплатою, вони домовилися, що [PERSON] передає [PERSON] автомобіль Мерседес, темного кольору, а [PERSON] передає йому свій автомобіль Шкода Октавія та гроші, як доплату за автомобіль Мерседес, а про оренду або користування автомобілем між ними розмови не було. Письмовий договір купівлі продажу автомобіля Мерседес, чи договір міни автомобілями між [PERSON] та [PERSON] не оформлявся, а сторони видали одна одній нотаріально посвідченні довіреності з правом розпорядження належними їм автомобілями. Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позивачка та відповідач [PERSON] , видавши один одному нотаріально посвідчені довіреності, тобто уклавши односторонні правочини, фактично приховали інший правочин (купівлі-продажу, міни), який вони насправді вчинили. Проте, [PERSON] не заявив зустрічного позову до [PERSON] про визнання дійсним укладеного між ним та [PERSON] договору купівлі-продажу або міни, та визнання за ним права власності на автомобіль Mercedes - Benz, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом диспозитивності та розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в мажах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.. Крім зазначених вище обставин, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги щодо визнання недійним договору купівлі-продажу № 1233/2018/803785 від 27 січня 2018 року автомобіля марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був кладений між відповідачем [PERSON] , який діяв як продавець від імені [PERSON] за довіреністю від 28 жовтня 2016 року, та його дружиною [PERSON] , як покупцем, позивачка посилається на те, що [PERSON] не мав права укладати договір купівлі-продажу автомобіля Мерседес із своєї дружиною, яка за цим договором набула права власності на спірний автомобіль та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім`я, бо при укладенні вказаного правочину [PERSON] діяв у власних інтересах та в інтересах своєї сім`ї. Судом встановлено, що дійсно 27 січня 2018 року, [PERSON] , діючи на підставі виданої 28 жовтня 2016 року позивачкою довіреності, уклав від імені [PERSON] договір купівлі- продажу транспортного засобу, згідно якого продав своїй дружині [PERSON] за 313595,00 грн. автомобіль Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 18). Вказаний договір оформлений та підписаний [PERSON] він імені [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, в Сервісному центрі РСЦ МВС в Дніпропетровській області . У відзиві на позов [PERSON] підтвердив, що після перевірки співробітниками сервісного центру автомобіля Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ним було з`ясовано, що автомобіль немає жодних проблем для перереєстрації, а тому, вважаючи себе повноцінним власником, він переоформив автомобіль на свою дружину [PERSON] . В судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтвердила, що вона та її чоловік [PERSON] купили автомобіль Мерседес, віддавши за нього належний чоловікові автомобіль Шкода Октавія, 2010 року випуску, та 4000 доларів США, а потім чоловік [PERSON] продав їй за договором купівлі-продажу цей автомобіль, а вона передала йому 313000 грн. Отже, в судовому засіданні відповідачі підтвердили, що вони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, 27 січня 2018 року уклали договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes - Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого [PERSON] від імені [PERSON] , на підставі довіреності від 28 жовтня 2016 року, продав своїй дружині [PERSON] вказаний вище автомобіль. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, автомобіль Mercedes - Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на який [PERSON] набула право власності на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу транспортного засобу, є майном, що набуте подружжям за час шлюбу, і відповідно належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.3 ст. 244 ЦК України). Із виданої позивачкою довіреності вбачається, що вона містить роз`яснення ч.3 ст. 238 ЦК України, ст. 60 СК України, а тому [PERSON] , укладаючи спірний договір, на підставі вказаної довіреності, був обізнаний про зміст вказаних статей. З урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, що [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , уклав спірний договір купівлі-продажу транспортного засобу у своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, оскільки за правилами статті 60 Сімейного кодексу України автомобіль Mercedes - Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , стає об`єктом права спільної сумісної власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Верховного суду України від14 березня 2012 року у справі № 6-5цс12. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Аналізуючи доводи сторін, надані ними докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] , уклавши із своєю дружиною [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу, порушив вимоги ч.3 ст. 238 ЦК України, вчинивши правочин, зміст якого суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, бо уклав договір від імені довірителя на свою користь та членів своєї сім`ї, що є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1233/2018/803785 від 27 січня 2018 року. Згідно частин 1 та 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Позивачка просить застосувати наслідки недійсного правочину шляхом скасування реєстрації на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , та зареєструвати (поновити реєстрацію) вказаного автомобіля за власником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (в тому числі видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та повернути державні номерні знаки [NUMBER] на ім`я [PERSON] у встановленому законом порядку). Суд вважає, що у разі визнання недійсним договору купівлі-продажу, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто при визнанні недійсним договору купівлі-продажу автомобіля підлягає поверненню автомобіль його власнику, а покупцеві повертаються сплачені за автомобіль кошти. Проте позивачкою у справі такі позовні вимоги не заявлялися. Державна реєстрація транспортних засобів, видача свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу та державних номерних знаків проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (сервісні центри МВС) згідно «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Пунктом п. 8 вказаного вище Порядку, який є обов`язковим для виконання і встановлює єдину на території України процедуру державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться, зокрема, на підставі документів, що підтверджують правомірність їх придбання, до яких відносяться і копія рішення суду». Отже визнання спірного правочину недійсним, є підставою для поновлення реєстрації права власності позивачки на автомобіль відповідним територіальним органом з надання сервісних послуг МВС. Тому заявлені позивачкою вимоги про скасування реєстрації на автомобіль на ім`я [PERSON] та реєстрацію (поновлення реєстрації) на її, позивачки ім`я з видачею їй свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та повернення попередніх державних номерних знаків, не підлягають задоволенню, бо процедура державної реєстрації, перереєстрації, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків державної реєстрації відносяться до компетенції територіальних органів з надання сервісних послуг МВС. Оскільки позивачка заперечує проти скасування арешту на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель 350VIN [NUMBER], 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що накладений ухвалою судді від 07 червня 2019 року в порядку забезпечення позову [PERSON] , суд згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, не скасовує заходи забезпечення позову. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути сплачений позивачкою судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам по 384,20 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial