Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 22.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 6000 доларів США строком до 21.08.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. 22.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася нести відповідальність як солідарний боржник за виконання [PERSON] зазначеного кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконав. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 8153,89 долара США, що за курсом НБУ станом на 14.05.2013 року складає 65149 (шістдесят п'ять тисяч сто сорок дев'ять) гривень 58 копійок, яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідачів. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому зазначила, що вказаний договір поруки був укладений нею під психічним та фізичним впливом колишнього чоловіка [PERSON], а тому просила визнати вказаний договір поруки недійсним. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судовому засіданні первісний позов підтримав, проти зустрічного позову заперечував та пояснив, що всі обставини справи зазначені у первісному позові. [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала, підтримала зустрічну позовну заяву та пояснила, що вказаний договір поруки був укладений нею під психічним та фізичним впливом колишнього чоловіка [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 22.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 6000 доларів США строком до 21.08.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. 22.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася нести відповідальність як солідарний боржник за виконання [PERSON] зазначеного кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконав. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 8153,89 долара США, що за курсом НБУ станом на 14.05.2013 року складає 65149 (шістдесят п'ять тисяч сто сорок дев'ять) гривень 58 копійок. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору від 22.02.2008 року, копією договору поруки від 22.02.2008 року, розрахунком заборгованості, повідомленням про невиконання зобов'язання від 18.05.2013 року. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що [PERSON] не довела суду наявності підстав для визнання зазначеного договору поруки недійсним. Так, відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Як докази недійсності договору поруки [PERSON] надала суду свідоцтва про народження дітей, рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.12.2010 року про розірвання шлюбу з [PERSON], від 04.02.2011 року про стягнення з [PERSON] аліментів на дітей, відповідь Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 02.02.2005 року про офіційне попередження [PERSON] про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, довідки ХОБСМЕ 2004 - 2005 років про проходження освідування, довідку про неотримання аліментів від 21.11.2013 року, довідку про заробіток [PERSON] Разом з тим, ці докази ніяким чином не свідчать про те, що договір поруки 22.02.2008 року було вчинено [PERSON] проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку [PERSON] При цьому суд відмічає, що докази в частині застосування фізичного тиску датуються 2004 - 2005 роками, а договір поруки було укладено значно пізніше, 22.02.2008 року. Не спростовують висновків суду і показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] під час проживання у шлюбі з [PERSON] бив та ображав останню, а після укладання договору поруки [PERSON] повідомляла їм, що укласти такий договір її змусив [PERSON] Суд критично ставиться до показань вказаних свідків, оскільки вказані факти примусу укласти договір поруки їм відомі зі слів [PERSON], самі вони очевидцями таких фактів не були. Крім того, суд звертає увагу та не, що договір поруки [PERSON] уклала 22.02.2008 року і після цього за захистом своїх прав ні до правоохоронних органів, ні до суду не зверталась аж до 16.09.2013 року, коли подала до суду вказану зустрічну позовну заяву. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] не довела, що договір поруки був вчинений нею 22.02.2008 року проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку [PERSON] Не спростовують висновків суду про необхідність стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором і доводи [PERSON] про неотримання повідомлення про порушення зобов'язання та відповідні докази цього у вигляді інформації з сайту Укрпошти про не вручення поштових відправлень. Так, відповідно до п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язання, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу, що і було виконано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підтверджується реєстром поштових відправлень з відміткою Укрпошти про отримання 26.05.2013 року. Сам факт неотримання боржниками такої вимоги правового значення для правильного вирішення спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved