Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач 08.10.2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 03 грудня 1993 року [PERSON] проходив службу в ГУ МВС України в м. Києві. В 1995 році [PERSON] вселився в кімнату [ADDRESS], який належав Мінському (на даний час Оболонському) РУ ГУ МВС України в м. Києві, як співробітник цієї установи. Вселення на той час прописка відбувались, згідно рапорту орієнтовно 23.02.1995 року, який був підписаний заступником начальника Мінського РУ ГУ МВС України в м. Києві Душейко, а погоджений начальником Мінського РУ ГУ МВС України в м. Києві Топчієм В.В. Про наявність інших документів, які б передбачали право вселення в дане приміщення не відомо. В 1996 році позивач [PERSON] також вселилася в кімнату [ADDRESS]. Підтвердження прописки [PERSON] є довідка (форма № 3) видана позивачу. З 23.01.1997 року [PERSON] та [PERSON] отримали постійну прописку за вказаною адресою. Прописка (реєстрація) підтверджується копіями їх паспортів. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], який також користувався житловим приміщенням. З 22 червня 1999 року її сім'я у складі 3-х осіб перебуває на квартирному обліку в Оболонській районній державній адміністрації (облікова справа № 24432), про що свідчить довідка № 327 від 03 березня 2008 року. Частина кімнат (в тому числі кімната [ADDRESS] має режим гуртожитку для особового складу Оболонського (колишнього Мінського РВВС) РУ ГУ МВС України в м. Києві. Про таке свідчить рішення Київського міськвиконкому № 1308 від 15.12.1975 року та рішення виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва № 52 від 23.02.1976 року. Про це також свідчить копія листа начальника Мінського РВВС м. Києва Дмитренка Н. від 16.02.1990 року, копія листа начальника ЖЕК 501№ 648 від 04.12.2003 року. В 2001 року [PERSON] звільнився з органів внутрішніх справ, але він та члени його сім'ї продовжують користуватися житловим приміщенням № 92. Весь період проживання позивачі регулярно сплачували грошові кошти за надані їм житлово-комунальні послуги. В період до 2001 року така сплата відбувалася автоматично в рахунок грошового забезпечення [PERSON] В період з 2001 року позивачу не був відомий належний спосіб оплати комунальних послуг, у зв'язку з чим вимушені були звернутися до компетентних органів. Так, листом № К-461 від 11.05.2005 року начальник управління житлового господарства Оболонського району міста Києва повідомив [PERSON], що квартира [ADDRESS] відноситься до гуртожитку Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а тому порядок оплати за користування комунальними послугами визначає саме районне управління. Листом № 21к,-494 вх від 17 січня 2006 року начальник управління ресурсного забезпечення ГУ МВС України в м. Києві повідомив позивача про суму заборгованості по квартплаті та комунальним платежам, порядок здійснення оплати (вказаний розрахунковий рахунок Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві). До цього листа була додана довідка, складена начальником фінансової частини Оболонського РУ ГУ МВС України щодо заборгованості позивача за період з 01.04.2001 року по 01.01.2006 року за проживання в гуртожитку по [ADDRESS], загальна площа 19,77 склад сім'ї 3 особи. Зазначає, що Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві було поінформоване про проживання 3-х осіб в кімнаті 92 і не заперечувало проти цього. В подальшому позивачами була погашена заборгованість, а потім здійснювалася регулярна оплата квартирної плати та житлово-комунальних послуг. Жодного разу позивачів не повідомляли про неправомірність здійснення оплат та грошові кошти не повертали. Факт користування позивачами на час прийняття рішення про видачу ордера зазначеною житловою площею можуть підтвердити свідки. Зазначає, що вселення позивачів у вищевказане житлове приміщення, яке мало правовий режим гуртожитку, здійснено в порядку, визначеному для поселення в гуртожитки. 02.10.2015 року їм стало відомо, що на підставі розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.12.2014 року № 675 [PERSON] був виданий ордер 015047 від 19.12.2014 року на квартиру № 92 в якій проживають позивачі. Вважають, що ордер 015047 від 19.12.2014 року є незаконним у зв'язку з тим, що видача ордера була здійснена на підставі інформації, яка не відповідає дійсності, а саме інформації Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що дане житлове приміщення ніким не використовується і за нього не сплачується будь-яка оплата. Цей факт підтверджується листом Оболонського РУ ГУ МВС України від 16.12.2014 року № 52/15596 на ім'я голови Оболонської РДА. Факт наявності інформації про проживання в приміщенні № 92 можуть підтвердити свідки, квитанції про оплату комунальних платежів, а також зафіксований судовим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08.07.2015 року у справі № 756/2949/15-ц; видача ордеру була здійснена в порушення прав позивачів, які фактично користувались даним приміщенням на момент видачі ордера на підставі фактичних відносин найму житлового приміщення, а також було здійснено порушення видачу ордера в порушення прав позивача [PERSON] - неповнолітньої особи. Посилаючись на ст.47 Конституції України, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 і ч.4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 9, 59, 132 ЖК України просять суд визнати недійсним ордер 015047 від 19 грудня 2014 року на квартиру [ADDRESS], виданого на підставі розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.12.2014 року № 675. В судових засіданнях представник позивача [PERSON], а також законний представник неповнолітнього [PERSON], який судом залучений в якості третьої особи - [PERSON] позов підтримали з обставин викладених в ньому та просили задовольнити. Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував та просив відмовити з посиланням на те, що ордер видано з дотриманням вимог закону. Представник третьої особи - служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві позов підтримав та просив задовольнити, враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON] Представник третьої особи - Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судових засіданнях проти позову заперечував просив відмовити. В судове засідання 01.11.2016 р. не з'явився через ліквідацію юридичної особи. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову заперечував просив відмовити, з посиланням на те, що з 2014 року він не може вселитися в спірну квартиру, яка йому належить, через безпідставне проживання в ній сім'ї Квітка. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 23.02.1976 року на підставі рішення Виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва № 52 «Про надання службової жилої площі» 36 квартир, а саме: № 10, 12, 54, 55, 56, 63, 64, 68, 69, 75-82, 84, 85, 87-94, 96, 98, 100-105, 108 в буд.[ADDRESS] передані під гуртожиток для особового складу Мінського РВВС, тобто для особового складу Оболонського районного управління ГУМВС України в м. Києві. Згідно зі ст.127-129 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві ради народних депутатів. Порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до додатку Примірного положення про гуртожитки, ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. З наданих копій паспортів позивача [PERSON], неповнолітнього [PERSON] та третьої особи [PERSON] убачається, що вони зареєстровані в гуртожитку по [ADDRESS], а не у спірній квартирі. Наказом № 136 о/с від 09.04.2001 року «Щодо особового складу» відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з п.п. «є» (за порушення дисципліни) п.64 [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] суду пояснювали, що сім'я [PERSON], він, дружина та син проживають в [ADDRESS]. Відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 липня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 10.11.2015 року, [PERSON] спеціального ордеру на зайняття жилої площі в квартирі [ADDRESS] не отримував. Після звільнення з органів внутрішніх справ [PERSON] вказану квартиру в гуртожитку не звільнив та й надалі використовує службове житло без законних на те підстав, також саме у спірній квартирі не зареєстрований. Вказаним судовим рішенням виселено [PERSON] з житлового приміщення за адресою : [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщенням. Одер, це правовстановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, компетентним приймати рішення про надання житлової площі, та є підставою для вселення громадян у надане житлове приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або фонду житлово-будівельного кооперативу. Єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є ордер, а не рішення про надання громадянину житла. Ордер дійсний протягом 30 днів. У надане житлове приміщення переселяються члени сім'ї, які включені в ордер. Підставою виникнення в члена сім'ї наймача, включеного до ордера, права користування житловим приміщенням є сам факт включення до ордера, а не вселення в приміщення. Тобто, враховуючи те, що [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] ордер на вселення в житлове приміщення не видавався, відповідно відсутні правові підстави для користування спірною квартирою. В своєму позові позивачі посилаються на те, що ордер, який є предметом спору зачіпає інтереси не лише [PERSON], а і неповнолітнього [PERSON], проте слід зазначити, що відповідно до договору про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 29.10.2010 року, укладеного між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON], останньому надана 2-х кімнатна квартира [ADDRESS], загальна площа 77,66 кв. м., житлова 47,51 кв. м. Про дану обставину, а ні позивач, а ні третя особа [PERSON] суду не повідомляли, вказаний доказ був наданий відповідачем. Позивач суду не довела в зв'язку з чим подружжя [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не зареєструвалися в отриманій квартирі [ADDRESS]. В судових засіданнях третя особа [PERSON] зазначав, що проживати в отриманій квартирі не можливо через відсутність ремонту в ній та належних умов для проживання. Суду надана відповідь служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про те, що 18.03.2016 року здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] з метою обстеження житлово-побутових умов проживання. За вищевказаною адресою двері ніхто не відчинив. Тобто відсутність ремонту в отриманій сім'єю [PERSON] квартирі по вул. Вільямса не надає право позивачам користуватися спірною квартирою. Відповідно до ст.59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. [PERSON] з 2001 року перебуває на службі в органах внутрішніх справ, на час отримання спірного житла займав посаду заступника начальника слідчого відділу Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.12.2014 року № 675 «Про включення квартир до числа службових та надання житлової площі працівникам підприємств, організацій та установ міста Києва», затверджено спільне рішення адміністрації про надання житлових приміщень в будинку [ADDRESS] працівникам Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, яким [PERSON] виділено окрему службову однокімнатну квартиру № 92 житловою площею 10,20 кв. м. в будинку готельного типу [ADDRESS]. На підставі вказаного розпорядження Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація 19.12.2014 року видала [PERSON] ордер № 015047 серії «С». Для використання зазначеної службової квартири за призначенням, 26.12.2014 року, [PERSON] уклав договір найму житлової площі з КП «Житлосервіс «Приозерне» - ЖЕК 501 Оболонського району міста Києва. 26.12.2014 року [PERSON] здійснив реєстрацію за новим місцем проживання - [ADDRESS] та в подальшому дане житло приватизував відповідно до свідоцтва про право власності від 20.10.2015 року, проте не може ним користуватися через безпідставне проживання в ньому позивачів та [PERSON] За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність відмовити позивачам в задоволенні позову, оскільки ордер № 015047 від 19.12.2014 року на квартиру [ADDRESS] ніяким чином не порушує права позивача [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed