Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.02.2007 р. акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Генеральний договір № 880/15-ГДМ 2. Згідно п. 1. Генерального договору кредитор зобовязується надавати позичальнику грошові кошти в доларах США в межах загального ліміту, що дорівнює 110000 дол. США. 24.01.2008 р. акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду у виді відновлювальної кредитної лінії № 880/21-ВКЛ 7 до Генерального договору № 880/15- ГДМ 2 від 19.02.2007 р. Відповідно до п. 1.1. кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 72000 дол. США. В пункті 1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Позивач посилається на те, що у порушення умов договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.02.2017 р. має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 624624,41 грн., за відсотками - 65438,10 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становить - 463521,42 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками становить - 50684,32 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нараховано неустойку. Станом на 14.02.2017 р. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 213690,94 грн. Станом на 14.02.2017 р. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 22387,09 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» користуючись своїми процесуальними правами, не нараховує суму неустойки та остаточно просить стягнути неустойку в розмірі 0,00 грн., що відображено в прохальній частині позовної заяви. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. Просить стягнути зі [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк заборгованість 1204268,25 грн, а саме: за кредитом - 624624,41 грн., за відсотками - 65438,10 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 463521,42 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 50684,32 грн. У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Судом встановлено, що вимога позивача про сплату заборгованості за кредитом (в тому числі заборгованості за кредитом в сумі 624 624, 41 грн. та за відсотками за Додатковою угодою у вигляді відновлювальної кредитної лінії № 880/21- ВКЛ 7 від 24.01.2008 р. до Генерального договору № 880/15-ГДМ 2 від 19.02.2007 року була предметом розгляду у справі № 978/13, за результатами розгляду якої ухвалене рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 04 лютого 2017 року. Відповідно до ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 04 лютого 2017 року набрало законної сили 16.10.2014 року при примусовому виконанні якого Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист. Наявність рішення третейського суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 624 624, 41 грн. та заборгованості за відсотками відповідно до п. 5 ч. І ст. 205 ЦПК України. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду закрито провадження у частині стягнення на користь позивача з [PERSON] заборгованості за кредитом та відсотками на підстав п. 5 ч. І ст. 205 ЦПК України. Відповідно до п. 1 Генерального договору № 880/15-ГДМ 2 від 19.02.2007 р. кредитор зобовязується надавати позичальнику грошові кошти у доларах США в межах загального ліміту, що дорівнює 110000 дол. США на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього. Відповідно до п. 1.1.1. ст. 1 додаткової угоди у виді відновлювальної кредитної лінії № 880/21-ВКЛ 7 до Генерального договору надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах максимального ліміту в сумі 72000 дол. США з графіком зниження максимального ліміту заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України від З0 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. ПАТ «Укрсоцбанк» мав законні підстави для кредитування [PERSON] в іноземній валюті. Відповідно до Закону України від 3 липня 1991 р. № 1282- XII «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сплата боргу з урахування встановленого індексу інфляції не поширюються на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у валюті. Суд також приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо частини заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Підпунктом 1.1.1 Договору про внесення змін від 20.08.2009 р. до Додаткової угоди у вигляді відновлювальної кредитної лінії № 880/21-ВКЛ 7 від 24.01.2008 р. до Генерального договору № 880/15-ГДМ 2 від 19.02.2007 р. визначено погашення заборгованості позичальником шляхом графіку зниження максимального ліміту заборгованості з 5 числа кожного місяця рівними частинами. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Судом встановлено, що умовами додаткової угоди у виді відновлювальної кредитної лінії № 880/21-ВКЛ 7 від 24.01.2008 р. до Генерального договору № 880/15-ГДМ 2 від 19.02.2007 р. погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Оскільки умови Додаткової угоди у виді відновлювальної кредитної лінії № 880/21-ВКЛ 7 від 24.01.2008 р. до Генерального договору № 880/15-ГДМ 2 від 19.02.2007 р. деталізують обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення у звязку із чим сума заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитним коштами підлягає стягненню, починаючи з липня 2014 року. ПАТ «Укрсоцбанк» не доведено належними і допустимими доказами суму заборгованості за відсотками, нарахованими на строкову та прострочену заборгованість за період з липня 2014 року по лютий 2017 року за Додатковою угодою у виді відновлювальної кредитної лінії № 880/21- ВКЛ 7 від 24.01.2008 р до Генерального договору № 880/15-ГДМ 2 від 19.02.2007 року, оскільки за вказаний період згідно розрахунку № 10.1-87/87-128 станом на 14.02.2017 року, наданого позивачем, як підставу для задоволення вимог, заборгованість відсутня. Суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову, предявленого ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed