Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.12.2013 року в сумі 15570,57 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг 05.12.2013 року підписала анкету-заяву, згідно якої отримала кредит в сумі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 03.10.2017 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 15570,57 гривень. Натомість [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір б/н від 05.12.2013 року, укладений між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на те, що даний договір вона не укладала. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Фрашко Т.В. позовні вимоги за первісним позовом підтримала, зустрічного позову не визнає. [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом визнали частково в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Просять суд зменшити розмір пені до 1000 гривень, оскільки [PERSON] не працює, є одинокою матірʼю та отримує лише допомогу по догляду за дитиною. В задоволенні позовних вимог по стягненню штрафів просять відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним договору від 05.12.2013 року просять залишити без розгляду. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та 05.12.2013 року підписала анкету-заяву, згідно якої отримала кредит в сумі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 03.10.2017 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 15570,57 гривень, яка складається з наступного: 3402,07 грн. - тіло кредиту; 3236,19 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7714,66 грн. - нараховано пені; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 717,65 грн. (процентна складова). Встановлені обставини підтверджуються: копією анкети-заяви від 05.12.2013 р. (а.с.8), розрахунком заборгованості за договором ( а.с.7), витягом з тарифів обслуговування кредитних карток (а.с.9), витягом з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с.10-24), випискою про рух коштів з рахунку, відкритого на імʼя [PERSON]. (а.с.106-109). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами кредитного договору позивач ( банк) свої зобов'язання щодо надання грошових коштів у кредит [PERSON] в сумі 5000 гривень виконав, тоді як відповідач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконує неналежно з порушенням строків їх виконання, що суперечить вимогам ст. 530 ЦК України, яка визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку боржник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.. та 2.1.1.12.10 правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за договором. Відповідно до п.2.1.1.12.11 умов та правил надання банківських послуг, відсоткова ставка по кредиту на місяць, що слідує за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картковому рахунку за звітний місяць. Враховуючи вищевикладене обґрунтування, суд вважає що позов ґрунтується на законі, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] просить суд зменшити розмір заявленої пені до 1000 гривень, оскільки ніде не працює, є одинокою матірʼю та отримує лише допомогу по догляду за дитиною, проте суд в задоволенні даного клопотання відмовляє з огляду на таке. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] протягом всього часу користування кредитом неналежним чином виконувала свої зобов'язання за договором, а саме несвоєчасно погашала суму кредиту та відсотків за користування ним. Крім того, посилання [PERSON] на те, що вона ніде не працює, є одинокою матірʼю та отримує лише допомогу по догляду за дитиною, суд до уваги не бере, оскільки остання має на утриманні неповнолітню дитину, [INFO], тобто дитину віком 14 років, що дає можливість [PERSON] працевлаштуватися та отримувати дохід, необхідний для погашення кредиту. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для зменшення [PERSON] розміру заявленої суми пені. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вперше нарахувало штраф [PERSON] за несвоєчасну сплату кредиту 01.12.2015 року, а з позовом до суду про його стягнення звернулося лише 15.11.2017 року, тобто після спливу річного строку з моменту права пред'явлення вимоги, що в судовому засіданні підтвердила і представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення штрафів задоволенню не підлягають в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Щодо клопотання [PERSON] та її представника адвоката [PERSON] про залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним договору від 05.12.2013 року, то суд в його задоволенні відмовляє, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 257 ЦПК України позивач має право подати заяву про залишення позову без розгляду лише до початку розгляду справи по суті. Зважаючи на це, та враховуючи небажання [PERSON] розглядати даний спір, суд в задоволенні зустрічного позову відмовляє. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1475 гривень судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відповідно до статті 136 ЦПК України коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення судового рішення, якщо у встановлений судом строк судові витрати не були сплачені, витрати стягуються за судовим рішенням у справі. Оскільки ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.02.2018 року [PERSON] було відстрочено сплату судового збору за подання зустрічної позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі, на протязі часу розгляду справи вказані витрати сплачені не були, тому, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та ставки судового збору, визначені ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з [PERSON]на користь держави 704,80 гривень судового збору.

Outcome: partial