Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач 05 липня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 червня 2015 року між Публічним\~акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11473353000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 1\~072\~149,58 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок двома траншами, строком користування до 10.06.2027 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 23,9% річних за траншем 1 та 0,001% річних за траншем 2. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором, 10.06.2015 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №261307, та із [PERSON] укладено договір поруки №261306, згідно умов якого поручителі зобовязались перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, кредит позичальнику надав. Але, позичальник, попри взяті на себе зобовязання у терміни, визначені умовами договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом своєчасно не повертає, допустив прострочення повернення коштів, тим самим порушив умови укладеного кредитного договору, у звязку із чим, станом на 23.06.2018 року його заборгованість перед банком складає сумі 1\~272\~514,15 грн., із якої: за траншем 1 11473353000: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 893 978,52 грн.; заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість 207 103,18 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 2 644,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 25 420,37 грн.; за траншем 2 11473353000: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 140 349,64 грн.; заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість 1 443,74 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 1 302,76 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 271,81 грн. Оскільки відповідачі добровільно не бажають виконувати взяті на себе зобовязання, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, у якому просить суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь суму заборгованості за договором споживчого кредиту з Правилами №\~11473353000 від 10.06.2015 року в сумі 1\~272 514,15 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (а.с.76). Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], не зявився. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити в режимі відео конференції, а у разі неможливості просить проводити розгляд справи без своєї участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката [PERSON], до суду надав письмову заяву, в якій просить відкласти розгляд справи. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надавали. Відзивів на позов також не надавали. Крім того, реєстрами поштових відправлень та відомостями з офіційного веб-сайту «Укрпошта» підтверджується належне повідомлення співвідповідачів про розгляд справи. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 10 червня 2015 року між Публічним\~акціонерним товариством «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11473353000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 1 072\~149,58 грн., шляхом надання двої окремих частин кредитних коштів (траншів) в межах ліміту кредитування, строком користування до 10.06.2027 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 23,90% річних за траншем 1, та 0,001% річних за траншем 2 (а.с.17-18). 10 червня 2015 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 261307 (основний борг) та договір поруки №261307 (проценти та інші платежі), відповідно до умов яких [PERSON] поручився перед кредитором за виконання зобовязань [PERSON], що виникли з основного договору, а саме: щодо сплати суми основного боргу та процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (а.с.31-33,34-36). 10 червня 2015 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 261306 (основний борг) та договір поруки №261306 (проценти та інші платежі), відповідно до умов яких [PERSON] поручилась перед кредитором за виконання зобовязань [PERSON], що виникли з основного договору, а саме: щодо сплати суми основного боргу та процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (а.с.37-39,40-42). За змістом ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Позивач умови кредитного договору виконав - кредит надав (а.с.59), але позичальник в порушення умов кредитного договору допустив прострочення повернення кредитних коштів, у звязку із чим, станом на 23.06.2018 року його заборгованість перед банком складає суму 1\~272\~514,15 грн., із якої: за траншем 1 11473353000: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 893 978,52 грн.; заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість 207 103,18 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 2 644,13 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 25 420,37 грн.; за траншем 2 11473353000: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 140 349,64 грн.; заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість 1 443,74 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 1 302,76 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.09.2017 року по 23.06.2018 року 271,81 грн. (а.с.60-68). Про наявність заборгованості за кредитним договором відповідачі повідомлялись шляхом направлення засобами поштового звязку, вимог про повернення коштів від 05.04.2018 року (а.с.43-48). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи щодо судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, його вимоги задоволено, тому із співвідповідачів у рівних частках належать до стягнення документально підтверджені судові витрати у сумі 326,57 грн. З урахуванням\~наведеного,\~

Outcome: approved