Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.01.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 30.09.2013 року загальна сума заборгованості по кредиту становить - 12 715 грн. 06 коп., яку банк просив стягнути з відповідача. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги уточнив та просив стягнути з [PERSON] заборгованість в межах строку позовної давності у сумі 8147,98 грн., що складається з: 3107,06 грн. - тіло кредиту, 4176,73 - відсотки, штраф - 364,19 грн. (процентна складова) та штраф - 500 грн. (фіксована складова). Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала, просила застосувати строки позовної давності, крім того, посилається на те, що вона не підписувала тарифи банку та умови надання кредиту, не була ознайомлена з ними, вказана заборгованість була стягнута з неї судовим наказом у 2008 році. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Судом встановлено, що 22.01.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (яке в подальшому змінило назву на ПАТ КБ «Приватбанк») був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Сторони визначили, що заява позичальника від 22.01.2008 року (а.с.12-13), Умови та правила надання банківських послуг (а.с.14-20) і тарифи складають укладений між ними кредитний договір. Подавши ПАТ КБ «Приватбанк» заяву позичальника від 22.01.2008 року [PERSON] приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах - Умовах та правилах надання банківських послуг і тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору, встановлені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, відповідач своїм підписом (а.с. 13) підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Тому посилання відповідача, що кредитний договір не був укладений сторонами, не заслуговують на увагу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Сторони по даному кредитному договору встановили наступний порядок сплати заборгованості по кредиту: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконувала: не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані відсотки за користування кредитом. Останній раз [PERSON] погашала кредит та проценти 20.05.2009р., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-11), випискою з особового рахунку. Сторони домовились, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову (п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду від 01.10.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 22.01.2008 року у сумі 6144,69 грн. Означений судовий наказ не був виконаний та повернутий стягувачу, що підтверджується постановою державного виконавця від 23.06.2010р. Крім того, судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду від 22.12.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 22.01.2008 року у сумі 3248,63 грн. Означений судовий наказ також не був виконаний та повернутий стягувачу, що підтверджується постановою державного виконавця від 29.09.2009р. Отже, вказані суми заборгованості стягнуті судовими рішеннями, які набрали законної сили, однак не виконані на момент розгляду справи судом, а тому зобов'язання [PERSON] за кредитним договором не припинилося. Посилання відповідача щодо застосування позовної давності також не заслуговують на увагу, з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів з 20.05.2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся до суду з позовом 14.11.2013 року. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Враховуючи те, що позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість з відповідача в межах строку позовної давності, а саме з 15.11.2010р. по 30.09.2013р. у сумі 8147,98 грн., що складається з: 3107,06 грн. - тіло кредиту, 4176,73 - відсотки за період з 15.11.2010р. по 30.09.2013р., штраф - 364,19 грн. (процентна складова) та штраф - 500 грн. (фіксована складова), суд дійшов висновку, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved