Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач 02.05.2019 року звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , 2000 року народження, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку; додаткові витрати на оплату навчання дитини, [PERSON] , у розмірі Ѕ витрат від вартості освітньої послуги; аліменти за минулий час, а саме за період з 03.02.2018 року (досягнення сином повноліття) по теперішній час у розмірі ј частки з усіх видів заробітку. Позов мотивовано тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем з 1992 р. по 2003 р. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] р. [INFO] . та [PERSON] [INFO] . За виконавчим листом №2-2607, виданим Комсомольським районним судом 17.04.2003 р., про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей. Відповідач повинен був сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.01.2003 року до повноліття дітей. На теперішній час сини вже повнолітні, проживають разом з позивачем. Починаючи з 2017 року, молодший син [PERSON] навчається на денному відділенні Херсонського факультету Одеського Державного університету внутрішніх справ, на контрактній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Він не може змоги влаштуватись на роботу, щоб отримувати самостійно заробіток на навчання та існування. Крім того, позивач щосеместрово сплачує за навчання, починаючи з 2017 року. Участь у додаткових витратах на навчання повинні брати батьки у рівних частинах. Позивач сплатила за навчання сина перші два роки у сумі 21894,00 грн. На підставі ст. 199 СК України дитина яка навчається і у зв`язку з тим, що потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до 23 років або до закінчення навчання, при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. 18 січня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.01.1992 року. Після реєстрацію шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (арк. справи 9). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2000 року (арк. справи 11). 03 червня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 03.06.2003 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (арк. справи 8). Згідно свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого 14.06.2016 року Комсомольським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, вбачається, що 14.06.2016 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] ( [PERSON] . справи 12). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] (сина) та [PERSON] (син) (арк. справи 15). 16.08.2017 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора (виконавець) та [PERSON] (одержувач), [PERSON] (замовник) укладено Договір №23/п/д/х про надання оплатної освітньої послуги. Відповідно до умов даного договору Одержувач зараховується на 1 курс навчання до Виконавця, а Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання Одержувача, а саме: за денною формою навчання за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» освітнього ступеня «бакалавр». Виконавець бере на себе зобов`язання здійснити навчання Одержувача протягом 3 (трьох років). Вартість освітньої послуги за перший рік навчання складає 9294,00 грн., за перший семестр 4647,00 грн. Вартість освітньої послуги за весь період навчання складає 32712,00 грн. (арк. справи 14). Відповідно до довідки №1197 виданої 16.04.2019 року Одеським державним університетом внутрішніх справ (Херсонський факультет) вбачається, що [PERSON] , з 01.09.2017 року зарахований студентом 1-го курсу денної форми навчання Херсонського факультету з підготовки фахівців освітнього ступеня «бакалавр» за напрямком «Правоохоронна діяльність» (наказ ОДУВС про зарахування від 11.08.2017 №309 о/с) Одеського державного університету внутрішніх справ, IV рівня акредитації і зараз навчається студентом на 2-му курсі Херсонського факультету за контрактом (стипендію не отримує). Орієнтовний термін закінчення навчання червень 2020 року (арк. справи 16). Позивачем сплачено за навчання сина [PERSON] 20.08.2018 р. в розмірі 6300,00 грн., 13.01.2018 р. - 4647,00 грн., 18.08.2017 р. - 4647,00 грн., 21.08.2019 р. - 5409,00 грн. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей. Більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного окремого від аліментних зобов`язань обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №521/2016/16-ц, від 29 серпня 2019 року у справі № 405/8423/16-ц. Ураховуючи вказані норми матеріального права, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання, в розмірі половини витрат на навчання слід відмовити. Відповідачем не надано суду відомостей щодо місця роботи, отримання заробітку, тощо. В даному випадку суд виходить з того, що повнолітній син відповідача потребує матеріальної допомоги на навчання та відповідач має можливість її надавати, доказів наявності у нього захворювань, перебування на обліку в лікарнях, наявності тяжких або хронічних захворювань суду не надано. Згідно норм статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів вживання відповідних заходів стосовно одержання аліментів з відповідача позивач не надала та не просила про їх витребування судом. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору, оскільки при поданні позовної заяви позивач була звільнена від сплати. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 вересня 2019 року.

Outcome: partial