Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач 10 грудня 2014 року звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» та просив суд зобовязати ПАТ КБ «Приват Банк» надати [PERSON] оригінали (примірники) меморіальних ордерів щодо руху коштів з 01.03.2006 року по 04.03.2008 року по рахунках № 22037051204858 та № 22072051208109, зобовязати ПАТ КБ «Приват Банк» надати [PERSON] оригінали (примірники) договорів про відкриття банківських рахунків № 22037051204858, № 22072051208109 та № 29090500012809, оригінали (примірники) розрахункових документів про переказ суми 3 289 грн. 72 коп. на рахунки ІФ КП «Домотехніка», ЗАТ КБ «Приват Банк» та ТзОВ «Приват Кредит» у відповідності до заяви позичальника № DNH4KS88000185, посилаючись на вимоги ст. 44 та 31 Закону України «Про захист прав споживачів». На розгляді в Івано-Франківському міському суді справа перебуває з 10 грудня 2014 року. Справу розглядав суддя Бойчук О.В. 12 січня 2016 року в судді Бойчука О.В. закінчився пятирічний термін призначення на посаду судді вперше. На виконання вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду та дотримання строків процесуального розгляду за розпорядженням керівника апарату суду 18 січня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями та визначено суддю Бабій О.М. 20 січня 2016 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. В судовому засіданні 16 лютого 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 16 лютого 2016 року позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Судом досліджено письмові докази, закінчено зясування обставин справи та перевірку їх доказами та ухвалено перейти до судових дебатів, але представнику позивача стало погано, тому в судовому засіданні було оголошено перерву до 04 квітня 2016 року. 04 квітня 2016 року представник позивача подав заяву про перенесення судового засідання, перерву було продовжено до 25 квітня 2016 року. В судове засідання 25 квітня 2016 року позивач та його представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за замістом якої просить розгляд справи проводити у його відсутності Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року вимогу позивача про зобовязання ПАТ КБ «Приват Банк» надати [PERSON] оригінали (примірники) розрахункових документів про переказ суми 3 289 грн. 72 коп. на рахунки ІФ КП «Домотехніка», ЗАТ КБ «Приват Банк» та ТзОВ «Приват Кредит» у відповідності до заяви позичальника № DNH4KS88000185 залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається із позовної заяви позивача його вимоги стосуються договорів та рахунків № 22037051204858, № 22072051208109 та № 29090500012809, однак у позовній заяві позивач вказує, що у досудовому порядку йому не надано оригіналу кредитно-заставного договору № DNH4KS88000185. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач, як і його представник у своїх поясненнях, посилаються на ч. 4 ст. 11 та абз. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Однак, такі посилання позивача не обґрунтовують його позовних вимог, оскільки у своїх вимогах позивач не просить надати йому оригінал договору про надання споживчого кредиту, а просить надати йому меморіальні ордери та договір про відкриття банківських рахунків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Але знову ж таки, позивач не просить надати йому документи, які підтверджують виконання договору, та не вказує якого саме договору. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спосіб захисту свого права особа обирає самостійно. А відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розяснював представнику позивача та представнику відповідача їх права та обовязки. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач та його представник не надав суду жодних доказів того, що право позивача є порушено, не обґрунтував належним чином своїх вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Статтею 137 ЦПК України встановлено порядок витребування доказів. Представнику позивача суд розяснював вказані норми процесуального законодавства, однак представник позивача своїми права не скористався. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є недоведені, не обґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 131, 137, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed