Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач або банк) в січні 2015 року звернувся до до суду із позовом до [PERSON] та ЗАТ «Корпорація «Нафтогазгруп» (надалі відповідачі) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору №КН-426Г між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Корпорація «Нафтогазгруп» 29 листопада 2010 року був наданий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 8 299 037 грн. 43 коп. на поповнення зворотних засобів, страхових платежів судових витрат в обмін на зобов'язання про повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 23% річних з кінцевим строком повернення 20 березня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30 листопада 2010 року було укладено договір поруки без №, відповідно до якого поручитель прийняв на себе договірне зобов'язання відповідати перед кредитором за кредитним договором №КН-426Г у тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель з умовами кредитного договору про солідарну відповідальність ознайомлений. Порушуючи умови кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість ЗАТ «Корпорація «Нафтогазгруп» за кредитом станом на 21 листопада 2014 року в сумі 15 781 023 грн. 32 коп. Наявна заборгованість складає: заборгованість за кредитом в сумі 6 962 262 грн. 20 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 6 340 455 грн. 37 коп.; заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 2 478 305 грн. 75 коп. Просить суд стягнути солідарно суму 8 818 761 грн. 12 коп., з яких заборгованість по відсотках 6 340 455 грн. 37 коп. та заборгованість з пені 2 478 305 грн. 75 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, в листі до суду просить розглянути справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми та судових витрат. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, поштові відправлення за останнім відомим місцем реєстрації його проживання повернулись до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Суд також вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час, та місце розгляду справи в суді за останнім відомим місцем реєстрації та проживання. Представник відповідача ЗАТ «Корпорація «Нафтогазгруп» в судове засідання також не з'явився, про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час, та місце розгляду справи в суді , оскільки до суду повернулись поштові відправлення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615, 617, 625, 1054 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Отже, за законом у цьому випадку немає обов'язкової процесуальної співучасті. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (стаття 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, у цій справі лише від поручителів, які відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (постанова від 19 грудня 2011 року № 6-84 цс 11). Виходячи з положень частини першої статті 553, частини першої статті 554 ЦК України, поручитель хоча і пов'язаний із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 ЦК України). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки банк відповідно до умов кредитного договору збільшив процентну ставку за кредитом, у тому числі у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, але без згоди поручителя у порушення пункту 2.1 договору поруки, то підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука припинилася (постанова від 19 грудня 2011 року № 6-67 цс 11). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно умов укладеного кредитного договору №КН-426Г між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Корпорація «Нафтогазгруп» 29 листопада 2010 року був наданий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 8 299 037 грн. 43 коп. на поповнення зворотних засобів, страхових платежів судових витрат в обмін на зобов'язання про повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 23% річних з кінцевим строком повернення 20 березня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30 листопада 2010 року було укладено договір поруки без №, відповідно до якого поручитель прийняв на себе договірне зобов'язання відповідати перед кредитором за кредитним договором №КН-426Г у тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель з умовами кредитного договору про солідарну відповідальність ознайомлений. Порушуючи умови кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість ЗАТ «Корпорація «Нафтогазгруп» за кредитом станом на 21 листопада 2014 року в сумі 15 781 023 грн. 32 коп. Наявна заборгованість складає: заборгованість за кредитом в сумі 6 962 262 грн. 20 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 6 340 455 грн. 37 коп.; заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 2 478 305 грн. 75 коп. Просить суд стягнути солідарно суму 8 818 761 грн. 12 коп., з яких заборгованість по відсотках 6 340 455 грн. 37 коп. та заборгованість з пені 2 478 305 грн. 75 коп. Сторонами дотримано форми кредитного договору та договору поруки. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідачів суд вважає необхідним пропорційно стягнути також судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved