Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між АКБСР «Укрсоцбанк» та відповідачем 24.07.2006 року було укладено генеральний договір № 10-29/2286. 25.06.2008 року укладено додаткову угоду № 10-29/2286_7. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, та станом на 20.11.2017 року має заборгованість за кредитом - 53 224,21 доларів США, еквівалент 1 410 392,97 грн., за відсотками - 29 584,67 доларів США, еквівалент 783 966,74 грн. У зв`язку з систематичними порушеннями обов`язку зі сплати кредиту та відсотків, нараховано неустойку (пеня), що станом на 20.11.2017 року по кредиту - становить 8 484,15 доларів США, еквівалент 224 822,23 грн., по відсотками становить - 6 863,14 доларів США, еквівалент 181 866,94 грн. До суду представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності. До суду відповідач не з`явився, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав частково, в сумі 26 890,08 доларів США. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 15.12.2017 року. 18.12.2017 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 21.12.2017 року здійснено запит щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 26.12.2017 року надійшла відповідь. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 26.03.2018 року надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування позовної давності. 26.03.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 27.09.2018 року за клопотанням представника відповідача призначено судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено. 08.05.2019 року матеріали справи повернуто до Дніпровського районного суду м. Києва з висновком експерта та 16.05.2019 року відновлено провадження у справі. 16.12.2019 року здійснено заміну позивача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк». В суді встановлено, що між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] 24.07.2006 року було укладено Генеральний договір № 10-29/2286, за яким відповідач отримав кредит в сумі 100 000,00 доларів США, строком до 23.07.2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Виконання зобов`язань позичальника забезпечено Договором іпотеки. 24.07.2006 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Генерального договору, згідно якої кредит надано в сумі 25 000,00 доларів США на строк з 24.07.2006 року по 23.07.2013 року включно. 04.08.2006 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Генерального договору, згідно якої кредит надано у формі разового кредиту в сумі 40 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних. Крім процентів передбачено комісію, види, розмір та строки яких визначені п. 6 угоди. Кредит надано на строк з 04.08.2006 року по 03.08.2013 року включно. 13.09.2006 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Генерального договору, згідно якої кредит надано у формі разового кредиту в сумі 35 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних. Крім процентів передбачено комісію, види, розмір та строки яких визначені п. 6 угоди. Кредит надано на строк з 13.09.2006 року по 12.09.2013 року включно. 25.06.2008 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 10-29/2286_7 до Генерального договору, згідно якої кредит надано у формі разового кредиту в сумі 120 000,00 доларів США, зі сплатою 14 % річних. Кредит надано на строк з 25.06.2008 року по 23.07.2016 року включно. 03.09.2008 року укладено Договір про внесення змін та доповнень до Генерального договору, згідно якого загальний ліміт кредитування становить 200 000,00 доларів США, відсоткова ставка не більше 15,5 % річних, строк з 24.07.2006 року по 23.07.2016 року. 22.10.2008 року укладено Договір про внесення змін до Додаткової угоди № 10-29/2286_7 від 25.06.2008 року до Генерального договору, згідно якого сума кредиту 120 000,0 доларів США, проценти - 14,5 % річних. 21.04.2011 року укладено Договір про внесення змін до Генерального договору, згідно якого внесено зміни до п. 2.1 - 2.8, 3.1, 3.4, 3.35, ст. 8. 08.07.2013 року укладено Договір про внесення змін до Генерального договору, згідно якого строк кредитування з 24.07.2006 року по 23.07.2019 року. 24.11.2017 року на адресу [PERSON] направлено Вимогу про усунення порушень, згідно якої банк вимагав від позичальника у строк до 30 днів з дати відправлення сплатити заборгованість по кредиту, проценти, комісію та штраф/пеню. Сума бору за кредитом - 53 224,21 доларів США, за процентами - 29 584,67 доларів США. Вимога отримана 28.11.2017 року. 16.04.2019 року складено Висновок експерта за результатами судово-економічної експертизи № 377/04/2019, згідно якого встановлено невідповідність бухгалтерським документам розрахунку заборгованості станом на 20.11.2017 року за строковими відсотками, за простроченими відсотками, простроченої заборгованості по відсотках. Встановлено невідповідність умов договору розрахунковим документам щодо видачі і погашення кредиту за додатковою угодою від 25.06.2008 року. Експертом визначено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту (строкова та прострочена) становить 53 224,21 доларів США, заборгованість за простроченими відсотками - 8 497,24 доларів США. На прохання представника відповідача експерту Тарасовій О.Б. ТОВ «Експертно-дослідна служба України» направлено письмові запитання, відповідь на які надійшли 01.12.2020 року. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. В суді встановлено, що відповідач мав повернути кредитні кошти до 23.07.2016 року. Останній платіж відповідачем був здійснений у 2014 році - по тілу кредиту 11.02.2014 року, по відсоткам - 03.02.2014 року. Позов подано до суду 12.12.2017 року. 20.10.2015 року відповідачу направлено досудову вимогу про усунення порушень та добровільне виселення з житлового приміщення, де сума боргу за кредитом - 53 224,21 доларів США, за відсотками - 13 100,31 доларів США. Пред`явивши досудову вимогу, позивач змінив строк виконання зобов`язання шляхом повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Вивчивши надані сторонами документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково - в частині стягнення 25 619,06 доларів США (прострочена заборгованість) та 16 478,25 доларів США (строкова заборгованість) по тілу кредиту - всього 42 097,31 доларів США, в частині стягнення 11 126,00 грн. (по тілу кредиту) та у стягненні відсотків слід відмовити у зв`язку із зміною строку виконання зобов`язання (досудова вимога від 20.10.2015 року) та пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того, з Висновку експертизи встановлено, що на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зараховувалися кошти на погашення заборгованості по кредиту, однак банк не надав експерту виписки по цих рахунках, що стало неможливим визначити в погашення якого кредитного договору банком віднесено кошти позичальника (а.с. 128 т. 5). Сума сплачених відповідачем коштів за цими рахунками становить 15 208,13 доларів США. Враховуючи вимоги ст. 109 ЦПК України (наслідки ухилення від участі в експертизі), суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування суми 15 208,13 доларів США в рахунок погашення заборгованості. Враховуючи встановлену в суді суму заборгованості - 42 097,31 доларів США та сплачені кошти 15 208,13 доларів США залишок заборгованості перед банком становить 26 889,18 доларів США. В частині стягнення пені суд також відмовляє, враховуючи пропущений строк позовної давності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач не надав жодного доказу на спростування доводів відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 39 015,73 грн. Оскільки, позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню 10 688,04 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial