Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та судових витрат, зазначивши, що відповідач з метою отримання банківських послуг отримала кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Погодившись на всі умови та правила надання банківських послуг відповідач не додержувалася належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її загальна заборгованість перед позивачем станом на 20.09.2017 року становить 22012,90 грн. В добровільному порядку відповідач борг не погашає, тому ПАТ КБ «Праватбанк» просив стягнути дану заборгованість з [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1600,00 грн. Ухвалою суду від 25.01.2018 року позов ПАТ КБ « Приватбанк » прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а. с. 40). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відео конференції вимоги позову підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена за останнім відомим місцем її проживання, та через оголошення про виклик до суду відповідача, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет (а.с.58,59). Заяви про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Так, з матеріалів справи вбачається, що 21.06.2013 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10). В анкеті - заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та погодилась з ними. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис в заяві. Тобто встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання надати відповідачу кредит у розмірі 12000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що являється Договором згідно ст.634 ЦК України. Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити /зменшити, збільшити або анулювати / кредитний ліміт. Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком / п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг/. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 віщезазначених Умов - у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та [PERSON]), оплати винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та /або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по Карті (заблокувати Карту) та/або визнати Карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором, що передбачено п. 1.1.3.2.2 Умов. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач не додержувалася належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її загальна заборгованість перед позивачем станом на 20.09.2017 року становить 22012,90 грн., яка складається з: - тіло кредиту 41,03 грн.; - заборгованості по відсотках за користування кредитом 7602,89 грн.; - пеня 12844,56 грн., - штрафи на загальну суму 1524,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору.(а.с.8,9). Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається. За правилами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк дії Кредитного договору, укладеного 21.06.2013 року було продовжено, а отже, розрахунок заборгованості за кредитним договором, зроблений відповідачем станом на 20.09.2017 року, відповідає умовам Договору та закону. Відповідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Виходячи із наведеного, на підставі вивчених наявних у справі доказів, взявши до уваги позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, що понесені позивачем у розмірі 1600,00 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved