Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Первинно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили встановити факт їх постійного проживання з [PERSON] на день його смерті [INFO]. Під час судового розгляду справи від позивача за первинним позовом [PERSON] надійшла заява про відмову від позову (а.с.44 ) Ухвалой суду від 09.04.2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] в частині встановлення факту її спільного проживання з померлим [PERSON] було закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с. 45) Уточнивши свої первинні позовні вимоги (а.с.46-48), позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили встановити факт їх спільного проживання з померлим 24.03.2004 року [PERSON] та просили зобов»язати відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової допомоги у зв»язку із загибеллю на виробництві члена сім»ї. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені вимоги. Суду пояснила, що з 1995 року вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мали дочку [PERSON]. Позивачі були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] але фактично до 2005 року проживали з [PERSON] за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказала, що дитина народилась із вадами здоров»я, через що вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а її чоловік [PERSON] працював та забезпечував родину матеріально. [INFO] [PERSON] загинув на виробництві. Але спочатку вказаний факт смерті не був визнаний таким, що пов»язаний із виробництвом; зв»язок смерті особи із виконанням трудових обов»язків встановлювався в судовому порядку, остаточне рішення у справі було постановлено 04 липня 2012 року. Рішенням суду смерть [PERSON] була визнана пов»язаною з виробництвом. Після складання акту форми Н-1 позивачі звернулись до Фонду ССНВ із заявою про виплату соціальної допомоги у зв»язку із смертю члена сім»ї, але у виплаті було відмовлено. Позивач вказує, що в 2007 році вона повторно уклала шлюб, але вважає, що має право на отримання соціальної допомоги, оскільки на день смерті [PERSON] вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, вони проживали однією сім»єю, вона та дочка були членами сім»ї померлого. Представники позивачів в судовому засіданні підтримали заявлені уточнені вимоги. Вказали, що позивачі мають право на отримання соціальних виплат, передбачених ст. 34 ЗУ ««Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», оскільки вони були членами сім»ї померлого. Також зазначили, що підстави для звернення до Фонду ССНВ з»явились у позивачів лише після набуття чинності рішенням суду, яким смерть [PERSON] була визнана пов»язаною з виробництвом. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Не заперечує, що станом на 2004 рік позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], співпозивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] Спочатку смерть особи не була визнана такою, що пов»язана з виробництвом, акт форми Н-1 не складався. У квітні 2012 року набуло чинності рішення суду, за яким факт смерті [PERSON] був пов»язаний з виробництвом, компетентні органи було зобов»язано скласти акт форми Н-1. Після складення акту мати померлого [PERSON] та позивачі звернулись до Фонду ССНВ із заявами про отримання допомоги у зв»язку з загибеллю члена сім»ї. При цьому постраждалий був зареєстрований разом із матір»ї - [PERSON], хоча перебував в зареєстрованому шлюбі та мав дитину. Фондом було відмовлено у виплати соціальної допомоги у зв»язку з наявністю спору про право. Також представник відповідача вказує на те, що на момент звернення із заявою до Фонду ССНВ в 2013 році позивач [PERSON] перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, тобто втратила статус члена сім»ї загиблого на виробництві. Вважає, що через це позивачі не мають право на отримання соціальної допомоги, оскільки не є членами сім»ї загиблої особи. Представник відповідача Молодогвардійської міської ради в судове засідання не з»явився, надав заяву про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] Підтвердила, що позивач [PERSON] була дружиною сина [PERSON] - [PERSON] У них була дочка [PERSON]. Сім»я проживала за адресою [ADDRESS]; проживали вони там з дати реєстрації шлюбу до загибелі [PERSON] на шахті. Вони вели спільне господарство, виховували дочку, не сварились; [PERSON] доглядала дитину, а [PERSON] працював та забезпечував родину. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір»ю [PERSON], позивач [PERSON] її колишня невістка, а позивач [PERSON] - її онука. Підтвердила, що після одруження в 1995 році подружжя сина проживало в її квартирі за адресою: [ADDRESS]. Крім сім»ї сина, у вказаній квартирі проживала вона та її молодший син. Підтвердила, що на день загибелі [PERSON] позивачі проживали з ним однією сім»єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом виховували та доглядали дитину. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] - оформлювала документи, отримувала допомоги. Спочатку смерть [PERSON] не визнавалась пов»язаною з виробництвом, тому вона, разом з іншими постраждалими, зверталась до суду. Судовий розгляд справи зайняв дуже тривалий час. Остаточне рішення у справі було постановлено в квітні 2012 року; на підставі судового рішення був складений акт форми Н-1, що є підставою для отримання від Фонду ССНВ допомоги. Але у виплаті допомоги було відмовлено з надуманих підстав. Суд, вислухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, дійшов до наступного. Відповідно до ст.15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. За ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 04.03.1995 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]; подружжя набуло прізвище «[PERSON]» (а.с.9). [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно відміткою в паспорті [PERSON], він з 1999 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; квартира належить матері [PERSON] - [PERSON], вона також зареєстрована за вказаною адресою (а.с.4). Згідно з довідкою ТОВ «Зеніт Т-2» [PERSON] з 1977 року по 2007 рік була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; за вказаною адресою також зареєстрована і її дочка [PERSON] (а.с.8) [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] 09.08.2007 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Коростельова» на «Зубенко» (а.с.10) Таким чином суд вважає доведеним факт того, що позивач [PERSON] з 04.03.1995 року по день смерті [PERSON] [INFO] перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. Позивач [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. Факт спільного проживання [PERSON], [PERSON] з [PERSON] до дня його смерті підтверджується актом обстеження умов проживання від 24.01.2014 року, згідно з яким за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], також проживали без реєстрації [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Також факт спільного проживання позивачів з [PERSON] підтверджують допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт проживання позивачів з [PERSON] однією сім»єю до дня його смерті, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов»язків в сім»ї. У суду немає підстав ставити під сумнів пояснення свідків, оскільки свідки давали пояснення під присягою, свідок [PERSON] не зацікавлена у наслідках розгляду справи, свідок [PERSON] є матір»ю померлого [PERSON] Пояснення свідків не суперечать матеріалам справи та поясненням позивача. Також суд враховує положення ст. 3 Сімейного кодексу України щодо підстав утворення сім»ї та приймає до уваги, що позивач [PERSON] з 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до дня його смерті; позивач [PERSON] є неповнолітньою дочкою померлого [PERSON] Судом встановлено, що причини смерті [PERSON] були предметом досудового розслідування в межах порушеної кримінальної справи та судового слідства в межах цивільного судочинства. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області від 04.07.2012 року було встановлено, що смерть [PERSON] пов»язана з виробництвом, скасований акт про нещасний випадок невиробничого характеру, зобов»язано скласти акт форми Н-1. На підставі рішення суду 06.11.2012 року був затверджений акт форми Н-1 № 5, за яким нещасний випадок, що стався [INFO] на СП «Шахтоуправління «Молодогвардійське» шахта ім.. 50-річчя СРСР » ПАТ «Краснодонвугілля», внаслідок якого загинув [PERSON], був визнаний пов»язаним з виробництвом Позивач [PERSON] звернулась до відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні з приводу отримання соціальних виплат, встановлених ст.. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (а.с.22). Відповідачем була надана відповідь про відмову у призначенні разової допомоги у зв»язку з тим, що виник спір про право на страхову виплату (а.с.21) Вказане свідчить, що між сторонами виник спір з приводу наявності у позивачів права на отримання соціальних виплат, встановлених ст.. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного Кодексу України та Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Тобто відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні є належним відповідачем по справі. Згідно з ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Частинами 2, 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України встановлено, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з померлим [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до дня його смерті; позивач [PERSON] є дочкою померлого. В судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] до дня своєї загибелі спільно проживав з позивачами за адресою: [ADDRESS], вони були пов»язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов»язки, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, пояснення яких є узгодженими та повними, не суперечать іншим матеріалам справи, і у суду немає підстав не приймати їх до уваги. Також в судовому засіданні був підтверджений факт наявності у позивача [PERSON] та [PERSON] взаємних прав та обов»язків, оскільки допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що подружжя [PERSON] разом виховували та здійснювали догляд за дитиною, яка має вади здоров»я, здійснювали ремонти в квартирі, разом проводили дозвілля. Також свідки підтвердили, що у подружжя [PERSON] був спільний бюджет, який складався із заробітку [PERSON], і який витрачався на спільні потреби сім»ї. Посилання представника відповідача на те, що в теперішній час позивач [PERSON] має іншу сім»ю, тому позивачі втратили право на отримання допомоги, суд оцінює критично, оскільки аналіз положень ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» дозволяє зробити висновок, що право на отримання допомоги в разі смерті постраждалого мають право особи, які були членами його сім»ї на день його смерті. В суді встановлено, що на день смерті [PERSON] позивачі були членами його сім»ї. Те, що факт смерті постраждалого був пов»язаний із виробництвом лише в 2012 році, не є провиною позивачів. За умови, що факт смерті постраждалого був визнаний таким, що пов»язаний з виробництвом, суд вважає, що право на соціальні виплати позивачі мають саме з моменту смерті постраждалої особи. Також суд враховує, що після смерті чоловіка шлюб [PERSON] було припинено, тому суд вважає, що її повторний шлюб в 2007 році не позбавляє її права на отримання соціальної допомоги, на яку вона та її дочка мали право в 2004 році. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки в даній статті визначений порядок призначення щомісячних страхових виплат, тоді як п. 7 ст. 34 вказаного Закону встановлена разова соціальна допомога.. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивачами та їх представниками в повному обсязі доведено обґрунтованість заявлених в уточненому позові вимог. На підставі наведеного позивачі, згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, були членом сім»ї померлого [PERSON], їх право на отримання одноразової допомоги в розмірі п»ятирічного заробітку загиблого члена сім»ї, встановлене п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» порушене відповідачем та підлягає судовому захисту і за таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки відповідач звільнений від сплати судових витрат, витрати по розгляду справи в суді необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: approved