Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що відповідно до п. 1.1. кредитного договору позивач зобов'язаний видати відповідачу кредитні кошти у сумі та на умовах передбачених кредитним договором, додатку 1 та додатку 2, а відповідач зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсал» - 27 серпня 2007 року рішенням загальних зборів учасників, ВАТ «Банк Універсал» перейменовано в Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк». Внаслідок зміни найменування, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» (рішення заг. зборів від 22.06.2009 р.), що підтверджується п. 1.1. статуту ПАТ «Універсал Банк». Відповідно до кредитного договору № CL86480 від 10.09.2008 року [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 8 500,00 грн. строком до 25.08.2012 року зі сплатою 38,60% річних за користування кредитом. Як визначено ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, позивач в позові вказує, що він виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: в порядку передбаченому кредитним договором перерахував на рахунок позичальника кредитні кошти в сумі 8 500,00 грн. Згідно із п. 1.1. кредитного договору сплата позичальником заборгованості за отриманими кредитними коштами здійснюється відповідно до графіку платежів, що визначений у додатку № 2 до кредитного договору. Додатком 2 даного кредитного договору передбачено, що проценти та частини сум кредитних коштів сплачуються позичальником не пізніше 25-го числа кожного місяця в розмірі 347,04 грн. Однак, в порушення умов кредитних договорів та чинного законодавства України відповідач почав не належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, а саме не в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитними коштами у зв'язку з чим почали застосовувати підвищену процентну ставку 115,8% річних, що передбачено умовами кредитного договору та додатком № 1. 27.06.2012 року відповідачу було направлено вимогу-повідомлення про погашення суми боргу, нажаль останній продовжував порушувати умови кредитного договору та не в повному обсязі сплачувати щомісячні платежі. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов'язання, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, станом на 05.09.2012 рік позичальником прострочено виконання зобов'язань щодо повернення за кредитним договором та нарахованих відсотків та становить 15723,21 грн. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи порушення зобов'язань, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів та щомісячних платежів, у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, незалежно від настання строку виконання зобов'язання. Крім цього, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Слід зазначити, що відповідач як позивач за кредитним договором, до цього часу не виконав відповідних зобов'язань передбачених кредитним договором, а саме: не сплачує заборгованість по кредиту, процентам та пені. Сума боргу за кредитним договором лишається несплаченою. Станом на 05.09.2012 рік загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору становить 29718,31 гривень, з яких: - заборгованість по кредиту - 8209,28 грн.; - по відсотках - 7513,93 грн.; - підвищені відсотки - 13995,10 грн. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Згідно п. 9 ст. 110 ЦК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). В зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 29718,31 грн. А також, стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» понесені судові витрати в розмірі 297,18 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнив свої позовні вимоги, та надав суду детальний розрахунок заборгованості [PERSON] на підставі якого просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 34.392,24 грн., та понесені судові витрати в розмірі 297,18 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, але представник відповідача надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Розглянувши матеріали судової справи, суд встановив: ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсал» - 27 серпня 2007 року рішенням загальних зборів учасників, ВАТ «Банк Універсал» перейменовано в Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк». Внаслідок зміни найменування, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» (рішення заг. зборів від 22.06.2009 р.), що підтверджується п. 1.1. статуту ПАТ «Універсал Банк». Відповідно до кредитного договору № CL86480 від 10.09.2008 року [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 8 500,00 грн. строком до 25.08.2012 року зі сплатою 38,60% річних за користування кредитом. Відповідачка станом на 10.09.2008 р. року порушила умови кредитного договору в зв'язку з чим банк підвищив відсоткову ставку за користування кредитом до 115 % і має прострочену заборгованість з першого дня підписання кредитного договору, хоч строк оплати кредиту у відповідача не настав. Таким чином, станом на 05.09.2012 рік за відповідачкою по укладеному з ПАТ «Універсал Банк» кредитному договору № CL86480 від 10.09.2008 року, який закінчився 25.08.2012 р. рахується заборгованість на загальну суму 34.392,24 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 8.209,28 грн.; відсотків за користування кредитом - 7.513,93 грн.; підвищених відсотків - 18.669,03 грн. 12 вересня 2013 року суд виніс ухвалу в якій зобов'язав представника позивача надати суду документи, а саме: документи (та їх копії) на підставі яких після закриття рахунків з боку позивача відповідачці [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) далі нараховуються відсотки за кредитом і підвищені відсотки (наказ, розпорядження, рішення кредитної ради позивача чи інший документ); відомості по іншим рахункам які закриті, а також відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Універсал Банк» (ВАТ «Універсал Банк») [PERSON] в зв'язку з укладеним кредитним договором № CL 86480 від 10.09.2008 року; документи дня банку по [PERSON] за період з 25.09.2008 року по 05.09.2012 рік. Але, банк не виконав ухвалу суду і не надав документи. Представником відповідача неодноразово в судових засіданнях надавалися клопотання, які були задоволені судом, та зобов'язано представника позивача надати документи: письмові докази, належним чином посвідчені документи в яких містяться (дата посвідчення копії документу, підпис працівника, посада працівника, номер документа і печатка позивача); книгу реєстрації відкритих рахунків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (та її копію для суду) за період з 10.09.2008 року по 14.05.2013 рік; банківські виписки належним чином завірені (та їх копії у судову справу) в яких обов'язково буде міститися номер документу, кінцеве та початкове сальдо, дата платіжної операції, номер рахунку, номер документу, дебет, кредит, призначення платежу (по всім рахункам вказаним і не вказаним в виписці по особовому рахунку який надано суду 30.04.2013 року представником позивача, яка знаходиться в матеріалах справи), а саме по рахункам: № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER]; банківську виписку (та її копію у судову справу) по особовому рахунку з 10.09.2008 по 13.03.2013 р. [PERSON]. Представник банку жодного разу не надав на вимогу суду за клопотанням представника відповідача письмових документів в матеріали судової справи. Також, представник відповідача неодноразово в клопотаннях просила не враховувати як доказ позивача посвідчену не належним чином банківську виписку по особовому рахунку з 10.09.2009 по 13.03.2013 подану представником позивача суду в судовому засіданні 30.04.2013 року. Відповідно до кредитного договору № CL86480 від 10.09.2008 року [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 8 500,00 грн. строком до 25.08.2012 року зі сплатою 38,60% річних за користування кредитом. Як визначено ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: в порядку передбаченому кредитним договором перерахував на рахунок позичальника кредитні кошти в сумі 8 500,00 грн. Згідно із п. 1.1. кредитного договору сплата позичальником заборгованості за отриманими кредитними коштами здійснюється відповідно до графіку платежів, що визначений у додатку № 2 до кредитного договору. Додатком 2 даного кредитного договору передбачено, що проценти та частини сум кредитних коштів сплачуються позичальником не пізніше 25-го числа кожного місяця в розмірі 347,04 грн. Але, судом не було встановлено факт того що відповідач порушувала умови кредитного договору, та на підставі чого банк почав застосовувати підвищену процентну ставку 115,8% річних, що передбачено умовами кредитного договору та додатком № 1. Банком взагалі письмово не підтверджений факт порушення відповідачем умов кредитного договору, а надання банком детального розрахунку заборгованості відповідача не є безспірним письмовим доказом наявної заборгованості відповідача. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов'язання, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до детального розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 05.09.2012 рік загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору становить 29718,31 гривня, з яких: - заборгованість по кредиту - 8209,28 грн.; - по відсотках - 7513,93 грн.; - підвищені відсотки - 13995,10 грн. Представником позивача дійсна заборгованість відповідача, яка викладена в детальних розрахунках наданих представником позивача в судових засіданнях письмовими доказами належним чином не підтверджена, тому суд не може вважати що у відповідачки така заборгованість склалася перед банком і не погашена на теперішній час. ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсал» - 27 серпня 2007 року рішенням загальних зборів учасників, ВАТ «Банк Універсал» перейменовано в Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк». Внаслідок зміни найменування, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» (рішення заг. зборів від 22.06.2009 р.), що підтверджується п. 1.1. статуту ПАТ «Універсал Банк». Правовідносини між сторонами справи мали здійснюватись відповідно до умов і тарифів кредитного договору. Позивач, на підтвердження своїх позовних вимог, надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, у якому, серед іншого, зазначені платежі, які [PERSON] здійснювала на користь позивача. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору позивач зобов'язаний видати відповідачу кредитні кошти у сумі та на умовах передбачених кредитним договором, додатку 1 та додатку 2, а відповідач зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач добросовісно виконав всі умови кредитного договору перед позивачем в повному обсязі, а саме сплатив кредит та проценти за користування кредитом, підвищені відсотки за користування кредитом про що свідчить банківська виписка, яка надана представником позивача суду. Позивач вважає, що відповідач все ж таки порушив умови кредитного договору, і майже з першого дня укладення кредитного договору порушував його вимоги своїми неправомірними діями, в зв'язку з чим створилася заборгованість по кредиту та наданого уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором - 34.392,24 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 8.209,28 грн.; відсотків за користування кредитом - 7.513,93 грн.; підвищених відсотків - 18.669,03 грн. Остаточний строк погашення кредиту в кредитному договорі позивачем не вказано тому відповідач вважає що він ще не наступив, хоча позивач наполягає в своєму позові що строк погашення кредиту вказаний в додатку № 2 до кредитного договору, тобто в графіку щомісячних платежів, супутні витрати позичальника, який не є не від'ємною частиною кредитного договору, а тому і не обов'язковий для виконання відповідачем, оскільки дата закінчення кредитного договору в договорі не вказана. В позові позивач вказує що, 27.06.2012 року відповідачу було направлено вимогу-повідомлення про погашення суми боргу, нажаль останній продовжував порушувати умови кредитного договору та не в повному обсязі сплачував щомісячні платежі. Судом встановлено, що банком було направлено вимогу-повідомлення від 27.06.2012 року про наявну заборгованість як вважає банк на суму 15.029,48 грн. станом на 26.06.2012 р., та з повідомленням накласти арешт на майно відповідача, але вимога направлена не на адресу відповідача яка вказана в кредитному договорі, тому відповідач її не отримав. Відповідачем вказувалося в заяві-анкеті на отримання кредиту від 05.09.2008 року і в кредитному договорі від 10.09.2008 р. адресою реєстрації є: Запорізька обл., Запорізький район с. Канівське, вул. Новоселів, б. 13, адресою проживання є: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, б. 22, кв. 89, але позивач направив вимогу-повідомлення від 27.06.2012 року на іншу адресу: Запорізька обл., Куйбишевський р-н, с. Канівське, вул. Новоселів, б. 13. Позивач не надав суду письмових доказів які підтверджують дійсність направлення на адресу відповідача вимоги-повідомлення (поштове повідомлення про відправлення-отримання поштової кореспонденції, фінансовий чек з номером і датою), та до письмових документів про те що відповідач дійсно отримав вимогу-повідомлення банку про наявну заборгованість. Тому, суд не може вважати що позивач відправив належним чином на адресу відповідача вимогу-повідомлення від 27.06.2012 року і відповідач отримав цю вимогу під підпис, та знав про наявну заборгованість перед банком, в зв'язку з чим суд вважає що позивач не довів факту відправлення і вручення вимоги-повідомлення відповідачу. Повідомлення (вимоги) направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення що є письмовим доказом того що відповідач дійсно отримав від позивача вимогу-повідомлення про наявну заборгованість перед банком. Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Згідно з п. 91, 92 цих Правил підлягають доставці додому: рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів. Суд вважає що, боржник вважається належним чином повідомленим про зміну умов кредитного договору, зміну процентної ставки в кредитному договорі, а також про наявну у нього заборгованість в тому разі, коли банком не лише направлено на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. В листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказано «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 р. № 10-1393/0/4-12 і в пункті 5 вказано, що кредитним договором передбачена можливість зміни розміру відсоткової ставки. Банком передбачено в кредитному договорі зокрема в пунктах 10.2 - 10.2.1., 10.2.2., 10.2.3., 10.2.4. що, про зміну процентної ставки де кредитор має повідомити позичальника в письмовій формі в наступному порядку: п. 10.2.1. не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати зміни процентної ставки, вказавши у такому повідомленні дату набрання чинності нового розміру процентної ставки; п. 10.2.2. - протягом 7 (семи) календарних днів з дати набрання чинності нового розміру процентної ставки; п. 10.2.3. - вищевказана письмова форма повідомлення кредитором позичальника про розмір процентної ставки за користування кредитом передбачає направлення кредитором відповідного письмового повідомлення позичальнику поштою; п. 10.2.4. - у разі незгоди зі зміною процентної ставки позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової процентної ставки, достроково (без сплати комісії за дострокове погашення) виконати всі грошові зобов'язання за договором, зокрема, повернути кредитору всю суму кредитних коштів, сплатити йому в повному обсязі нараховані проценти за користування кредитом та інші витрати. Дата, (лат., від дане) це точний календарний час (рік, місяць, число) якоїсь події, факту (згідно даних Вікіпедія). Календарна дата - порядковий номер календарного дня, порядковий номер або назва календарного місяця та порядковий номер календарного року (згідно проекту Закону України «Про порядок обчислення часу на території України» внесеного Кабінетом Міністрів України в 2013 році). Представник відповідача заперечував в судових засіданнях і казала, що відповідач ніколи не отримувала від позивача повідомлень про підвищення, зміну процентної ставки з вказаною датою коли і у якому розмірі підвищується розмір процентної ставки, а також за яких підстав, і що саме відповідачем було порушено і з якої дати. Листування позичальника з банком які надані суду свідчать про те, що позичальник повідомлень від банку про збільшення відсоткової ставки за новою відсотковою ставкою не отримував, тому положення частини другої статті 642 ЦК України не підлягає застосуванню, так як банк, змінюючи в односторонньому порядку процентну ставку, не повідомив про це позичальника, що призвело до порушень пунктів 10.2., - 10.2.1., 10.2.2., 10.2.3., 10.2.4. кредитного договору та частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною). Судом встановлено, що рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком з самого початку дії кредитного договору, тобто з 10.09.2008 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року N 661-VI, який вступив в дію 20.04.2009 року, оскільки опубліковані в Відомостях Верховної Ради України від 10.04.2009 р., № 15, стор. 524, стаття 190 відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає що, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також, ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Представник відповідача заперечує факт того, що з першого дня укладення кредитного договору порушувала його, та отримала від банку повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитним договором, тому банк безпідставно і незаконно підвищив процентну ставку відповідачу порушивши умови кредитного договору. 30.04.2013 року в судовому засіданні позивач подав суду банківську виписку з вихідним сальдо на 13.03.2013 рік яке дорівнює « 0». Представник відповідача пояснила суду, що сальдо у бухгалтерському обліку - залишок по бухгалтерському рахунку, різниця між сумою записів по дебету і кредиту рахунків. Дебетове сальдо показує стан даного виду господарських коштів на певну дату і відображається в активі балансі. Кредитове сальдо показує стан джерел господарських коштів і відображається в пасиві. Якщо рахунок не має залишку (сальдо дорівнює нулю), і такий рахунок є закритим. Сальдо кінцеве (вихідне) - залишок по рахунку на кінець періоду. Розраховується як арифметична сума початкового сальдо й оборотів за період. Для збереження грошових коштів і здійснення розрахунків установи банку відкривають всім підприємствам та фізичним особам незалежно від форм власності рахунки, що регламентується Законом України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000, № 2121-ІІІ та «Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затверджена постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003, № 492. Основою для запису операцій по 31 рахунку є виписка банку - це документ, що видається банком підприємству або фізичній особі і відображає рух грошових коштів на поточних рахунках. Виписка банку є регістром аналітичного обліку по рахунках. Згідно з абзацом 1 пункту 44.1 статті 44 розділу 2 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Відповідно до пункту 5.1 глави 5 Положення № 254, затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року визначено що, інформація яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного або аналітичного обліку. Запис у регістру аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документу. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та призначаються для видачі або підписання клієнту. Приписами пункту 5.2 глави 5 Положення № 254 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року встановлено що, регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші данні, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня (пункт 5.4 глави 5 Положення № 254 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003). Пунктом 5.5 глави 5 Положення № 254 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 встановлено що, особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: Номер особового рахунку; Дату здійснення останньої (попередньої) операції; Дату здійснення поточної операції; Код банку в якому відкрито рахунок; Код валюти; Суму вхідного залишку за рахунком; Код банку-кореспондента; Номер рахунку кореспондента; Номер документа; Суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); Суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; Суму вихідного залишку. Але, банк в своїй банківській виписці яку надав в судовому засіданні вказав, що сума вихідного залишку за дебетом і кредитом на 13.03.2013 рік дорівнює « 0», а сума початкового сальдо на початок періоду (на початок дії кредитного договору № CL 86480 на 10.09.2008 р.) складає 8.500,00 грн. Тому, суд приходить до висновку, що на підставі банківської виписки на 13.03.2013 рік відповідачем повністю погашений кредит та відсотки за користування кредитом, тому банк повинен був закрити всі її рахунки, які були відкриті згідно кредитного договору. В наданій банківській виписці представником позивача суду за математичними підрахунками у стовпчику «дебет» не достатньо записів які свідчать про повний розрахунок відповідача із позивачем, оскільки на думку суду грошові кошти отримані банком від відповідачки зараховувалися на інші рахунки вказані в цій банківській виписці що не заперечувалося представником позивача, саме тому інших сплачених сум відповідачем банку в цій банківській виписці не видно, в зв'язку з чим недоведеним є твердження позивача про те що відповідачка не сплачувала позивачу кредитні кошти. Дебет (ліва сторона по наданій представником банку до суду в банківській виписці) означає збільшення рахунку, а кредит права сторона по наданій представником банку до суду в банківській виписці) означає збільшення кредиту, сальдо це різниця між грошовими надходженнями та витратами за певний період часу. Відповідно до банківської виписки наданої суду банком вихідне дебетове сальдо на 10.09.2008 рік дорівнює « 0», і вихідне кредитове сальдо на 13.03.2013 рік дорівнює « 0». Таким чином, позивач письмово підтверджує факт того що відповідачем на 13.03.2013 рік погашені всі зобов'язання перед позивачем і заборгованість відсутня. В такому разі суд вважає що позивач безпідставно подав до суду позов про стягнення заборгованості з відповідача. Пунктом 77 типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади затверджений постановою Кабінету міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242 встановлено що, напис про засвідчення документа складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа «Підпис», наприклад: Згідно з оригіналом Провідний спеціаліст відділу організації діловодства підпис ініціали (ініціал імені), прізвище Дата Напис про засвідчення копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи. В зв'язку з тим, що представником позивача в судовому засіданні 30.04.2013 року надано не належним чином посвідчену банківську виписку в якій не ясно яким працівником ця виписка посвідчена, відсутня посада, прізвище, ім'я та по батькові, судом неодноразово витребовувались від позивача належним чином складені та засвідчені документи та виписки, проте належні документи на підтвердження позиції позивача не були надані. В банківській виписці за період з 10.09.2008 по 13.03.2013 р. відсутні відомості про нарахування банком: відсотків за користування кредитом, нарахування підвищених відсотків, а також нарахування штрафних санкцій. Хоча представником позивача в судовому засіданні надані пояснення що такі нарахування робляться автоматично ліцензованою банківською програмою для всіх клієнтів банку без втручання персоналу банка. В зв'язку з тим, що такі відомості відсутні в банківській виписці банк не може посилатися на цю банківську виписку як на письмовий доказ, оскільки при підготовці банківської виписки для надання її до суду представником позивача внесені неправдиві данні про те що проценти не нараховувалися, не нараховувалися і підвищені відсотки, а також не нараховувалися штрафні санкції та інші відомості для того щоб ввести суд в оману з цього питання. Тому, банк надав суду тільки розрахунок до позову який зробив працівник банку без належним чином завіреної банківської виписки. Нарахування процентів - це технічна операція, яка проводиться банком з визначення, розрахунку та відображення на рахунках бухгалтерського обліку банку плати за користування наданими кредитними ресурсами. Нарахування процентів починається від дня видачі коштів і закінчується в день, що передує їхньому поверненню. Нараховані проценти мають відображатися в балансі банківської установи, в банківській виписці у тому ж періоді, за який вони нараховані. Відомість нарахованих процентів роздруковується у двох примірниках. Перший примірник підшивається у документи дня, а другий - в окрему папку і зберігається, як правило, у кредитному підрозділі відповідно до строків збереження кредитних справ позичальників. Для здійснення відповідного контролю за правильністю нарахування процентів відомість перевіряється та підписується фахівцем кредитного підрозділу банку та начальником кредитного підрозділу (формою відомості можуть бути передбачені також підписи інших працівників, зокрема, головного бухгалтера та керівника банку (філії банку)). На підставі підписаної відомості відповідальний працівник бухгалтерії та кредитний працівник здійснюють контроль за правильністю відображення їх на рахунках обліку. Тому, суд приходить до висновку що відповідач не має наявної заборгованості перед позивачем, оскільки дебет і кредит на кінець періоду, тобто на 13.03.2013 рік як вказано в банківській виписці дорівнює « 0». В наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL 86480 від 10.09.2008 року не ясно у якій саме черговості погашалися вимоги кредитора оскільки кредитор вважає що позичальник не повністю щомісячно сплачував кредит, також відсутні: номер, дата документу який свідчить про те, що відповідач здійснював щомісячну оплату кредиту банку, відсутні данні про кількість діб по нарахуванню за підвищеною відсотковою ставкою, та на підставі яких формул здійснювався розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідача, що суттєво впливає на правильність зробленого розрахунку заборгованості позивачем. Таким чином, розрахунок позовних вимог позивача не можна вважати правильним та доведеним. Враховуючи те, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, суд ухвалює рішення на підставі доказів наявних в матеріалах справи. У зв'язку з відсутністю в матеріалах справи доказів відправлення вимоги-повідомлення про заборгованість на адресу [PERSON], відсутність письмових доказів у судовій справі того що банк відповідно до умов кредитного договору за 10 (десять) календарних днів до дати зміни процентної ставки повідомленням повідомив відповідача про зміну процентної ставки, а також у зв'язку з наданою представником позивача банківською випискою по особовому рахунку за період з 10.09.2008 р. по 13.03.2013 рік, де дебет і кредит як вихідне сальдо дорівнює нуль, суд вважає, що вимоги кредитного договору позивачем не виконано і у відповідача відсутня заборгованість на теперішній час перед банком. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд вважає за можливе і необхідне винести рішення по справі. Керуючи ст.ст. 7, 10, 11, 60, 89, 212-215 ЦПК України, 3, 11, 15, 16, 22, 526, 530, 631, 1046-1056 ЦК України, суд

Outcome: dismissed