Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, ДП «Київське лісове господарство» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 10-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради» від 26.03.2009 № 401 в частині затвердження та передачі у власність відповідачам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 4,95 га в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,9900 га з кадастровим номером [NUMBER] серії [NUMBER], виданий [PERSON]; площею 0,9900 га з кадастровим номером [NUMBER] серії [NUMBER] [PERSON]; площею 0,9900 га з кадастровим номером [NUMBER] серії [NUMBER], виданий [PERSON]; площею 0,9900 га з кадастровим номером [NUMBER] серії [NUMBER] виданий [PERSON], витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство» земельні ділянки з незаконного володіння відповідачів, що розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, вартістю 67476,22 грн, та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 10-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради» від 26.03.2009 № 401 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 10-ом громадянам, в тому числі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та передано у власність вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 4,95 га в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району. Після цього, управлінням Держкомзему в Обухівському районі 26.03.2010 на підставі вищевказаного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації видано державні акти на право власності на земельні ділянки. Вищевказане розпорядження Обухівською районною державною адміністрацією прийнято поза межами компетенції, у зв'язку з чим видача в подальшому державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам для ведення особистого селянського господарства відбулась із порушенням вимог земельного та лісового законодавства. Так, на виконання спільного наказу Міністерства аграрної політики України і державного комітету лісового господарства України № 106/60 від 26.06.00 «Про ліси сільськогосподарських підприємств» та Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», з урахуванням рішення Обухівської районної ради від 15.09.00 № 126.11.ХХ.ІІІ, наказу Київського державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» від 10.08.01 № 219 «Про приймання земель лісового фонду», рішення Київської обласної ради від 25.01.01 № 264-15-ХХІІІ «Про землі лісового фонду Київської області, що вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств», листа Київського державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» від 14.05.03 № 01-318, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 23.06.03 № 333 «Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Обухівському, Козинському лісництвам та Ржищівському Держлісгоспу для ведення лісового господарства» передано, зокрема, Козинському лісництву у постійне користування 1155,1 га земель лісового фонду для ведення лісового господарства, з них 492,5 га на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району. Відповідно до акту прийому-передачі Козинське лісництво КДЛГО «Київліс» прийняло 351,4 га земель лісового фонду на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району (у зв'язку з припиненням діяльності колишніх сільськогосподарських підприємств-лісокористувачів). Крім того, як вбачається з розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 333 від 23.06.03, останнім визначено відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України цільове призначення земельної ділянки, як землі лісового фонду - для ведення лісового господарства. На підставі вказаного розпорядження лісовпорядною організацією ВО «Укрдержліспроект» виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які були погоджені з органом контролю у сфері земельних ресурсів та передані для використання ДП «Київське лісове господарство». Вказані матеріали лісовпорядкування відповідно до ч. 5 Розділу VІІІ Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують це право на раніше надані землі. Вилучення земельних лісових ділянок площею більше 1 га, а також зміна їх цільового призначення, відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України. Разом з цим, одним розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації від 26.03.2009 № 401 передано у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки лісогосподарського призначення площею 4,95 га, які знаходяться у одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства, що підтверджується інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО «Укрдержліспроект» від 05.11.2015 та схемою розташування земельних ділянок. Більше того, проект землеустрою щодо передачі цих лісових земель площею 4,95 га розроблений однією організацією ТОВ «Науково-виробнича компанія «Горизонт» та державну експертизу щодо відведення у власність 5-м громадянам земельних ділянок пройшов в один день, а саме 07.03.2008 за № 16-181е. Державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видані в один день - 03.03.2010. Вказане свідчить про те, що Обухівська районна державна адміністрація фактично вилучила та змінила цільове призначення земель лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищує 1 га, що свідчить про перевищення головою районної державної адміністрації передбачених законом повноважень. Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО «Укрдержліспроект» від 05.11.2015 та планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Київський лісгосп» спірні земельні ділянки, які перебувають у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходяться у виділі 28 кварталу 110 Козинського лісництва, є земельними ділянками лісогосподарського призначення, покриті лісовою рослинністю та мають відповідні таксаційні характеристики: склад - 10 акації білої, вік 46 років (на момент відведення), середня висота -20 м, середній діаметр - 4 см., запас на 1 га -190 метрів кубічних. За інформацією Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 09.11.2015 та ДП «Київське лісове господарство» від 09.11.2015 встановлено,що земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] знаходяться в одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства. Надання спірних земельних ділянок у приватну власність для сільськогосподарських потреб відбулась з порушенням порядку зміни цільового призначення земельних ділянок. Право відповідачів на спірні земельні ділянки виникло на підставі незаконних державних актів на право власності на земельні ділянки, що вказує на те, що до них перейшло право власності на спірні земельні ділянки від держави протиправно поза волею власника. Зважаючи на те, що відповідачами спірні державні акти на право власності на земельні ділянки були зареєстровані у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсними цих державних актів на право власності на земельні ділянки, та витребування земельних ділянок на користь держави. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник позивача Кабінету Міністрів України в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник позивача ДП «Київське лісове господарство» в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання, в якому просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Обухівської РДА в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності, проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, та повідомила, що їй не бло відомо про виділ Обухівською РДА земельної ділянки на її ім'я, та державний акт на спірну земельну ділянку вона не отримувала. Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.09.2000 року одинадцята сесія двадцять третього скликання Обухівської районної ради винесла рішення, яким вирішила погодити передачу земель лісового фонду, що перебували в постійному користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили свою діяльність в результаті реформування, до земель державного лісового фонду та надання їх у постійне користування Київському державному лісогосподарському об'єднанню «Київліс» та Ржищівському держлісгоспу в розрізі землекористувачів та площ згідно з додатком. 23.06.2003 року Обухівською районною державною адміністрацією Київської областіь було видано розпорядження № 333, яким передано у постійне користування Старобезрадичівської сільської ради 492,5 га земель лісового фонду для ведення лісового господарства. 26.03.2009 року Обухівською районною державною адміністрацією Київської областіь було видано розпорядження № 401, яким затверджено проект землеутрою щодо відведення земельних ділянок у власність 10-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, та передано у власність земельні ділянки 10-ом громадянам загальною площею 8,9200 га для ведення особистого селянського господарства, та надано дозвіл землевпорядній організації встановити межі земельних ділянок, зони обмежень в натурі, виготовити державні акти на право власності на землю. 03.03.2010 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,9900 га, що розташована: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 03.03.2010 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,9900 га, що розташована: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 03.03.2010 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,9900 га, що розташована: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Українське державне проектне лісовопрядне виробниче об'єднання ВО «Укрдержліспроект» надало відповідь на лист заступника начальника управління представництва захисту інтересів громадян та держави в суді Київської обласної прокуратури від 02.11.2015 року № 05/1-3669, яким повідомило, що земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] частково відносяться до земель лісогосподарського призначення кв. [NUMBER] Козинського лісництва ДП «Київський лісгосп». Земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] не накладаються на землі лісогосподарського призначення. 09.11.2015 року ДП «Київське лісове господарство» надало відповідь на лист заступника начальника управління представництва захисту інтересів громадян та держави в суді Київської обласної прокуратури, яким повідомило, що земельні ділянки із кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] розташовані на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] частково розташована на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва [NUMBER], земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER] по матеріалам лісовпорядкування 2003 року не відноситься до земель лісогосподарського призначення лісового фонду, а по матеріалам лісовпорядкування 2014 року частково накладається на землі лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал [NUMBER], земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER] розташована на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал [NUMBER]. На вказані земельні ділянки ДП «Київським лімгоспом» погодження на вилучення не надавалось, на час відведення у власність і на даний час вказані лісові ділянки являються єдиним масивом і використовуються для ведення лісового господарства. В 2015 році був розроблений проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського госодарства. 05.11.2015 року заступник начальника управління представництва захисту інтересів громадян та держави в суді Київської обласної звернувся з листом до начальника Київського обласного та по місту Києва управління лісового та мисливського господарства, в якому просив інформацію щодо погодження управлінням вилучення та зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з наступними кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. На що 09.11.2015 була надана відповідь, що до розпорядження Обухівської райдержадміністрації від 26.03.2009 № 401 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 10 громадянам для ведення особистого селянського господарства загальною площею 6,93 га на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району, вказані у листі лісові ділянки були єдиним лісовим масивом, постійним лісокористувачем яких є ДП «Київське лісове господарство» (Козинське лісництво, квартали [NUMBER]. Погоджень на вилучення та зміну цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення у вищевказаних кварталах Козинського лісництва ДП «Київське лісове господарство» управління не надавало. ДП «Київське лісове господарство» надало відповідь на лист заступника начальника управління представництва захисту інтересів громадян та держави в суді Київської обласної прокуратури від 05.11.2015 року, яким додатково повідомило, що земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER] розташована на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал [NUMBER]. На вказану земельну ділянку ДП «Київський лісгосп» погодження на вилучення не надавалось, використовується для ведення лісового господарства, представляє собою єдиний лісовий масив. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. З огляду на положення частини першої статті 83, частини першої статті 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності. Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об'єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Прийняття рішення про передачу земель державної власності в комунальну власність, а також земельної ділянки в приватну власність із земель відповідно державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Також згідно з частинами другою та третьою статті 1, частиною першою та другою статті 7 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Пунктом п'ятим частини першої статті 27 ЛК України (в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України. Вилучення земельних ділянок, на підставі частини другої статті 149 ЗК України, провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 ст. 84 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. Отже, рішення про вилучення спірної земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який в силу вимог ст.ст. 6, 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. З ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Частиною 5 ст. 149 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час винесення оспорюваних розпоряджень Київської обласної державної адміністрації) передбачено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ районного значення, крім випадків, визначених частинами дев'ятою цієї статті. Згідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час винесення розпоряджень Київської обласної державної адміністрації) земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, у т.ч. ліси площею понад 1 га вилучаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 та 4 ст.20 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади і місцевого самоврядування про надання земельних ділянок; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Відповідно до ч.ч.2,10 ст.149 ЗК України вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної і комунальної власності, можуть вилучатися лише за згодою землекористувачів на підставі рішень місцевих державних адміністрацій і місцевих рад. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.5 ст.27 ЛК України Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин передає у власність, надає в постійне користування для не лісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності. Відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для не лісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. За ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Статтею 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним на підставі ч. 1 ст. 155 ЗК України. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 1 ст. 153 цього Кодексу визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. Однак, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею. Питання, які пов'язані із припиненням права власності добросовісного набувача на придбане майно врегульовані статтями 330, 388 ЦК України, які встановлюють вичерпний перелік підстав, за наявності яких, придбане добросовісним набувачем майно не переходить у його власність і може бути витребуване у нього. Тобто способом захисту прав в такому випадку є вимоги про витребування майна від добросовісного набувача. Відповідно до роз'яснень викладених у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Зокрема, практика Європейського суду з прав людини зводиться до того, що особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскільки спірні земельні ділянки відносилися до земель лісогосподарського призначення та до категорії лісів і вибули з володіння держави в особі Кабінету Міністрів України та з користування ДП «Київське лісове господарство» поза їх волею, правові акти індивідуальної дії голови районної державної адміністрації були спрямовані на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищувала 1 га, розпорядження якими відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України, голова районної державної адміністрації перевищив надані законом повноваження, а позов заступника прокурора Київської області по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу, тому являється обґрунтованим. Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження та державних актів на право власності на землю, та витребування спірних земельних ділянок знайшли підтвердження під час судового розгляду, ґрунтуються на законі, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів. Також судом встановлено, що земельна ділянка вибула з державної власності всупереч законодавству та волі держави в особі уповноваженого на те органу, що є підставою для задоволення вимог про витребування її із чужого володіння на користь держави, оскільки оскаржуваним рішенням щодо передачі у приватну власність та зміни цільового призначення спірної земельної ділянки порушено право власності держави на землі лісового фонду, які не можуть передаватися з державної у приватну власність, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання лісогосподарських земель, їх відтворення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved