Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Перша всеукраїнська кредитна спілка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10.01.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 191, згідно з яким позивач відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом 1000,00 грн., строком з 10.01.2014 року до 09.01.2015 року. Також, 10.01.2014 року, між сторонами було укладено Додатковий договір №191/Т, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1000,00 грн., строком від 10.01.2014 року до 07.02.2014 року. Свої зобов'язання позивач належним чином виконав. Оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, просить стягнути з нього на свою користь заборгованість, в сумі 24300 грн., з яких: 1000 грн - сума неповернутого кредиту, 2086 грн. - сума нарахованих відсотків, 21214 грн. - пеня. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надіслав. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 10.01.2014 року, між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] був укладений Кредитний договір №199 та Додатковий договір №199/Т. Відповідно п. 1.1 кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1000,00 грн. у формі кредитної лінії строком до 09.01.2015 року, що підтверджується видатковим касовим ордером від 10.01.2014 року та, відповідно до п. 1.1 Додаткового договору, у рамках відкритої кредитної лінії надав короткостроковий кредит 1000 грн. до 07.02.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2014 року позивач направляв відповідачу повідомлення про погашення кредитної заборгованості. 24 лютого 2014 року відповідачу була направлена претензія на суму 3841 грн. 48 коп. Однак, судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів, у строки, визначені договорами не виконує. Відповідно до п. 4.6 Кредитного договору, за несвоєчасне повернення отриманого кредиту, нарахованих процентів Позичальник сплачує на користь Кредитодавця пеню у розмірі подвійної процентної ставки, що встановлено п. 1.1 Кредитного договору, за кожний день прострочення, до повного погашення простроченої заборгованості. Крім того, п. 1.4 Додаткового договору передбачено, що позичальник за несвоєчасне повернення відповідного кредиту (траншу) сплачує пеню у розмірі 15% від суми, за кожен день затримки платежу. Згідно з п.п. 3.1.1 п. 3.1 Кредитного договору, Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а також достроково розірвати Кредитний договір у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, або несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, або іншого істотного порушення умов Кредитного договору. Так, внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за кредитними договорами, його заборгованість перед позивачем станом на 07 лютого 2015 року становить 24300 грн., з яких: 1000 грн - сума неповернутого кредиту, 2086 грн. - сума нарахованих відсотків, 21214 грн. - пеня. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Оскільки відповідач протягом дії договорів не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконав, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial