Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11207227000 від 06.09.2007 року в розмірі 19142,22 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 06.03.2015 р. становить 442004,66 грн., та про стягнення судових витрат. В поданих до суду заявах представник позивача просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28.05.2015 р. позов визнав частково. Пояснив, що дійсно в банку брав кредит в доларах. Виникла прострочка при сплаті процентів за кредитом, причиною якої є те, що значно збільшився курс долара. Подав суду квитанцію про зарахування 10.03.2015р. на рахунок фізичної особи [PERSON] в АТ «УкрСиббанк» 35500 грн. Після оголошення судом за клопотанням відповідача перерви, в судові засідання не зявлявся повторно. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являлася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін та вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, судом встановлено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту № 11207227000 від 06.09.2007 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав [PERSON] грошові кошти в сумі 26000 доларів США на споживчі цілі строком по 06.09.2037 року (а.с.6-9). Як вбачається з умов договору (п.1.3.1)5, сторони погодили, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, встановлюється процентна ставка в розмірі 11,30% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором у попередньому місяці. Новий розмір процентної ставки може бути встановлений у разі настання будь-якої з обставин, передбачених ч.1 п. 5.2 Договору. Як слідує зі ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таке право банку передбачено р. 6 договору про надання споживчого кредиту № 11207227000, укладеного між сторонами. В забезпечення виконання кредитних зобовязань за вказаним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 11207227000/1-П від 06.09.2007 року (а.с.14-15). Згідно п.1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови договору з квітня 2014 р. не здійснював платежів для погашення відсотків по кредиту. 10.12.2014 року кредитор направив позичальнику і поручителю вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 06.03.2015 р. вони не були задоволені. Відповідно до ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 4.1. Кредитного договору встановлено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, в т.ч.: термінів повернення кредиту, та/або термінів сплати процентів, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Відповідно до розрахунку станом на 06.03.2015 р. заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 19142,22 доларів США, з яких 17173,33 доларів США (що становить в гривневому еквіваленті 396541,88 грн.) - кредитна заборгованість, 1968,89 доларів США (що становить в гривневому еквіваленті 45462,78 грн.)- заборгованість по процентах, пеня за період з 24.05.2014 року по 06. 03.2015 року в розмірі 4628, 62 грн. (а.с.25-34). Сума заборгованості за договором, визначена банком, відповідачами не спростована. Надана відповідачем квитанція № 62 від 10.03.2015р. про зарахування на рахунок фізичної особи [PERSON] в АТ «УкрСиббанк» 35500 грн. не свідчить про погашення заборгованості за кредитним договором № 11207227000 від 06.09.2007р., доказів погашення кредитної заборгованості відповідачами не надано. Згідно розяснень, викладених у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2013 року № 5 із змінами і доповненнями, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення ст.ст. 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст. 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилося, є самостійним. П. 12 згаданої Постанови визначає: у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526,527, 530, 553, 554, 610, 611, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved