Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

ПАТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» звернувся в Орджонікідзевський міський суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Ухвалою суду від 13.11.2017р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог, які підтримані у судовому засіданні у повному обсязі його повноважним представником, позивач посилається на здійснення ним відшкодування присудженої до стягнення згідно рішення Орджонікідзевського міського суду від 15 травня 2017р. моральної шкоди у розмірі 80\~000,00 грн., заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] та судового збору у сумі 551,20 грн., що підтверджується долученими до позовних матеріалів копіями платіжних доручень. З огляду на наведене, позивач вказує на виникнення у нього права зворотної вимоги до винної особи [PERSON] в порядку ст.1191 ЦК України. Оскільки відповідачем у добровільному порядку матеріальна шкода товариству відшкодоване не була, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про примусове стягнення вказаних сум грошових коштів. Відповідач, згідно письмових заперечень та наданих ним та його повноважним представником у судовому засіданні пояснень, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що причиною настання нещасного випадку із [PERSON] на 99% винне саме підприємство, оскільки останнє не забезпечило безпечних та нешкідливих умов праці. Крім того, вказує на те, що постановою Орджонікідзевського міського суду за наслідками розгляду кримінального провадження, яке було відкрито за фактом нещасного випадку на виробництві за ч.2 ст.271 КК України, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та провадження у справі закрито. У судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив, що він на час настання нещасного випадку працював у ПАТ «ПГЗК» на посаді начальника Олександрівського карєру. На даний час звільнений. Зазначив, що екскаватори у більшості перебувають у технічно несправному стані, а також вказав, що про дані обставини він повідомляв керівництво товариства. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що у настанні нещасного випадку із [PERSON] винне як саме товариство так і [PERSON], оскільки останній не мав права відкривати оглядовий люк екскаватора та спостерігати за його роботою. Третя особа [PERSON] вказав, що у нього не було підстав зупиняти роботу екскаватору, оскільки загрози життю та здоровю працівників не було. При цьому вказав на те, що технічна несправність екскаватору не спричинила вказаного нещасного випадку. Третя особа [PERSON] зазначив про те, що йому не було відомо, щоБ екскаватор перебуває у несправному стані. Третя особа [PERSON] пояснив, що екскаватор був перегрітий та несправний. Вони разом із [PERSON] вирішили відкрити оглядовий люк екскаватора, що виявити причини поломки. Вказав, що по техніці безпеки при відкритому люку працювати на екскаваторі заборонено. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення сторін, пояснення третіх осіб, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. У відповідності до ст..4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, такими підставами є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] з 07.07.1988р. перебуває з ПАТ «ПГЗК» у трудових відносинах і на даний час працює машиністом екскаватору Олександрівського карєру, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-11). Крім того, із матеріалів справи слідує, що рішенням Орджонікідзевського міського суду від 15 травня 2017р. позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з ПАТ «ПГЗК» на його користь відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 80\~000,00 грн., без урахування податків і зборів та судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с. 19-23). На виконання рішення суду ПАТ «ПГЗК» сплатив на користь [PERSON] 80\~000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3739 від 13.06.2017р. (а.с.24), а також судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3740 від 13.06.2017р.(а.с.25). 11.07.2017р. ПАТ «ПГЗК» звернувся до [PERSON] із листом, в порядку досудового врегулювання, із пропозицією добровільно сплатити кошти у сумі 80\~551,20 грн. на підставі ст.1191 ЦК України. Однак, вказана вимога позивача відповідачем виконана не була, що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Так, згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди задано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Водночас, в силу приписів ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріалами справи підтверджено здійснення позивачем відшкодування [PERSON] присуджених до стягнення сум моральної шкоди у повному обсязі. У відповідності до ч.1\~ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №14, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на предявлення регресного позову. Згідно п.8\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 року, з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Як вбачається із матеріалів справи, за наслідками розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України (порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою) постановою Орджонікідзевського міського суду від 08.04.2013р., яка у встановленому законом порядку набрала законної сили, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч.2 ст.272 КК України та кримінальне провадження закрито (а.с. 12-18). Із даного судового акту слідує, що суд при розгляді вказаного кримінального провадження дійшов висновку, що зібрані по справі докази підтверджують вину підсудного у вчиненні інкримінованого йому діяння. Також суд у постанові від 08.04.2013р. вважає встановленим, що [PERSON] не повинен був працювати з відкритим люком і не повинен був працювати та посилати при цьому [PERSON] спостерігати за станом зубчастого вінця. Тим самим [PERSON] порушив правила техніки безпеки і піддав цій небезпеці помічника [PERSON] А його дії знаходяться у причинному звязку із наслідками, які настали. При цьому суд вважає, що дії підсудного [PERSON] правильно кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України, тому що він своїми діями вчинив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеної небезпеки на виробництві особою, яка повинна їх дотримуватись, що спричинило тяжкі наслідки. В силу приписів ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, порушення [PERSON] правил безпеки під час виконання робіт з підвищеної небезпеки на виробництві, внаслідок чого 27.07.2011р. стався нещасний випадок та був травмований [PERSON] суд вважає доведеним повністю. У свою чергу, пунктом 3 ч.1\~ст.134 КЗпП України\~передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до ст..137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд не вбачає передбачених ст..137 КЗпП України, підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення позивачем шкоди. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ПГЗК» про стягнення із [PERSON] 80\~551,20 грн. в порядку регресу підлягають до задоволення як обґрунтовані, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами та не спростованими у встановленому законом порядку відповідача. У той же час, посилання відповідача та його представника на те, що у настанні нещасного випадку, внаслідок якого був травмований [PERSON] винне саме товариство, а відтак регресні вимоги останнього є безпідставними, судом оцінюються критично з огляду на наступне. Допущення [PERSON] порушення вимог безпеки на виробництві та вина останнього підтверджується постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2013р. Крім того із висновку судово-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності та охорони праці по матеріалам кримінальної справи №428/543/12, 1/428/99/12 від 22.11.2012р. слідує, що причинами нещасного випадку, під час настання якого був травмований [PERSON] є організаційні причини: порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин та механізмів; невиконання вимог інструкцій з охорони праці (пит.11, а.с.82 т.1). Вирішуючи питання щодо осіб, які порушили вимоги законодавства по охороні праці та техніці безпеки (пит..7) експерт вказав, що у досліджуваній виробничій ситуації були допущені порушення начальником Олександрівського карєру ПАТ «ПГЗК» [PERSON], головним механіком Олександрівського карєру, начальника гірничої дільниці Олександрівського карєру [PERSON], механіка гірничої дільниці Олександрівського карєру [PERSON], гірничого майстра гірничої дільниці Олександрівського карєру [PERSON], машиніста крокуючого екскаватора [PERSON] та помічника машиніста крокуючого екскаватора [PERSON] Водночас, надаючи відповідь на пит.8 (щодо наявності причинного звязку між порушенням правил охорони праці та нещасним випадком, який стався із [PERSON]О.) у своєму висновку експерт зазначив, що у досліджуваній виробничій ситуації машиніст крокуючого екскаватора гірничої дільниці Олександрівського карєру [PERSON] і помічник машиніста крокуючого екскаватора гірничої дільниці Олександрівського карєру [PERSON] мали технічну можливість запобігти створенню небезпечної виробничої ситуації та настанню нещасного випадку, що стався 28.07.2011р. з помічником машиніста екскаватора [PERSON], але цією можливістю не скористалися. Також експерт дійшов висновку, що [PERSON], всупереч вимогам правил безпеки, піддав життя та здоровя помічника [PERSON] небезпеці, створивши небезпечну виробничу ситуацію, які з технічної точки зору знаходилися у прямому причинно-наслідковому звязку із травмуванням [PERSON] Крім того експерт зазначив, що [PERSON], всупереч вимогам правил безпеки, не турбуючись про особисту безпеку та здоровя, виконав вказівку машиніста екскаватора [PERSON] спостерігати через відкритий оглядовий люк у підлозі машинного залу за нижньою частиною поворотної платформи та зубчастим венцем під час роботи екскаватору щоб виявити місце тертя, таким чином піддав своє життя та здоровя небезпеці, і з технічної точки зору знаходиться у прямому причинно-наслідковому звязку з його травмуванням. При цьому, наявність причинно-наслідкового звязку між діями інших посадових осіб товариства (пит.7 висновку), які виразились у порушенні правил охорони праці та настанні шкоди, яка була заподіяна [PERSON] експертом встановлена не була. Крім того у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили, що шкода була завдана кількома працівниками та докази, які б у встановленому законом порядку підтверджували вину цих осіб у завданні такої шкоди. Таким чином зібраними у справі доказами у повному обсязі підтверджується як порушення відповідачем правил техніки безпеки та охорони праці, так і прямий причинно-наслідковий зв'язок між таким порушенням та наслідками, що настали у вигляді травмування [PERSON], а також вина [PERSON] При цьому слід зазначити, що при ухваленні рішення від 15.05.2017р. по справі №184/2268/16-ц судом враховано наявність грубої необережності потерпілого [PERSON], яка сприяла виникненню шкоди, зважаючи на що заявлений до стягнення останнім розмір моральної шкоди було зменшено. Також, експерт у пит.5 зазначив про відсутність причинно-наслідкового звязку між технічним станом екскаватора та травмуванням [PERSON]О, з огляду на що посилання відповідача на наявність вини самого товариства у настанні нещасного випадку, суд вважає безпідставними та такими, що не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Вказаний принцип диспозитивності цивільного процесу поширюється також на формування складу сторін, що у свою чергу полягає у забороні суду з власної ініціативи залучати до розгляду справи іншого співвідповідача, оскільки така процесуальна дія може бути вчинена лише за клопотанням позивача (ст.51 ЦПК України). Оскільки позивачем клопотання щодо залучення до участі у даній справі в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заявлено не було, у суду, в силу ст.51 ЦПК України, відсутні правомочності на вчинення даної процесуальної дії. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved