Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач 11.01.2014 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № LGXRRX14740040 в сумі 33293,18 гривень та 332,93 гривень судових витрат, а саме 1069,59 гривень заборгованості за кредитом, 11545,09 гривень заборгованості по процентам(відсоткам), 56,86 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом, 18560,06 гривень пені, та штрафів - 500,0 гривень як фіксована частина та 1561,58 гривень як процентна складова. За даними, викладеними в позовній заяві, договір був укладеним 03.06.2007 року, даних про можливі стягнення будь - яких сум за час до подання позову представник позивачу суду не повідомляв. В судове засідання представник позивача не з'явився. В заяві, наданій суду, просив розглянути цивільну справу за його відсутності. Позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за розрахунком, викладеним в ухвалі суду в розмірі 33293,18 гривні, підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України, про дату, місце та час слухання справи повідомлялася належним чином, кореспонденція їй не була вручена за даними адресно-довідкового підрозділу УДМСУ в Луганській області,хоча відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] - з причин повернення повідомлень з відміткою, що адресат за місцем своєї реєстрації не проживає. У зв'язку з неявкою відповідачки в судове засідання 18 лютого 2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: позичальник за наданими представником позивача документами , зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором , оскільки за розрахунками позивача відповідачка має заборгованість перед вищевказаним банком в загальній сумі 33293,18 гривень станом на 23.12.2013 року . Судом встановлено, що 03.06.2007 року гр. [PERSON] уклала з ПАТ АК «Приватбанк» кредитний договір № LGXRRX14740040 (а.с.4-13), і у відповідності до її заяви ознайомилася і погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, але особисто вищевказані Умови не підписувала, тому суд вважає не коректним або недопустимим доказом в частині погодження відповідача на збільшення за погодженням сторін строків позовної давності на стягнення відсотків, винагороди, неустойки, пені та штрафів, тому що відсутність в умовах підпису відповідача дозволяє позивачу застосовувати строки давності за власним розсудом. Згідно з вище вказаних умов кредитного договору гр. [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] зобов'язалася повністю і своєчасно погасити заборгованість по споживчому кредиту, сплатити нараховані за весь період користування кредитом( розстрочка) відсотки, винагороду та неустойку (штраф, пеню), або повернути кредит до дати, зазначеної у заяві. З копії Умови кредитування ПриватБанку( а . с. 5-8) та сукупну вартість споживчого кредит, наданої суду представником позивача, з якою тільки в заяві гр. [PERSON] 03.06..2007 ознайомилася під розпис , ( тобто він під розпис ознайомилася тільки в заяві позичальника), то вбачається, що кредит надано на строк 12 місяців з дня підписання договору. Тобто кінцевий термін повернення кредиту був встановлений 03.06.2008 року включно, строк позовної давності не був перерваним стягненням суми боргу . Відповідно до заяви позичальника( а.с.4) банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 1160,40 гривень ,та покупець, тобто відповідач за кожний місяць зобов'язався повернути відповідачу разом з сумою заборгованості проценти в обумовленому в заяві розмірі( а .с. 4). В порушення вище вказаних умов договору, гр. [PERSON] своєчасно і в повному обсязі не сплатила грошові кошти за користування кредитом відповідно до грошового зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Суд вважає, що після дослідження письмових доказів у справі слід відмовити в задоволенні позову - з причин пропуску строку позовної давності, виходячи з роз'яснень Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин», та , враховуючи положення Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають вирішувати питання про застосування строку позовної давності навіть в разі відсутності заяви відповідача про його застосування, та виходячи з того, що залишок заборгованості за позовними вимогами складається з заборгованості за кредитом, процентів( відсотків), пені та штрафів, комісії . У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту суд застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі, та навіть і за збігом збільшеної договірної тривалості стоку позовної давності - без врахування причин відсутності підпису боржника на Умовах кредитування і за відсутності поважних причин для поновлення цього строку в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при розгляді цивільної справи , з причин відмови в задоволенні позову, не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed