Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

ПАТ «КБ ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №k3xrFB04050167, укладеним між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», і [PERSON], яка станом на 02.12.2014р. складає в загальній сумі 24 104 грн. 66 коп., з яких: 2 707,50 грн. - заборгованість за кредитом, 145,83 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 965,70 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом, 17 661,60 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 124 грн. штрафу (відсоткова складова), обґрунтовуючи позов тим, що 24.02.2008р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», і [PERSON] був укладений кредитний договір №k3xrFB04050167, згідно умов якого відповідачка отримала споживчий кредит в сумі 2 707 грн. 50 коп. строком кредитування на 24 місяці, а саме: з 24.02.2010р. по 24.02.2010р. зі сплатою 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Але, відповідачка кредит і відсотки за його користування не сплачує, у зв*язку із чим виникла заборгованість у вказаній вище сумі. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві і порушення відповідачкою умов кредитного договору, а також пояснив про те, що [PERSON] не здійснила жодної проплати за кредитним договором, ПАТ «КБ «ПриватБанк» раніше не мав систематичної бази боржників, а тому не мав змоги в межах трирічного строку звертатися до суду у разі не повернення кредиту, вважав, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) картковий рахунок, на якому знаходяться позичкові гроші, автоматично пролонгується і не закривається, у звя*язку із чим є чинним і позивач має право просити стягнення заборгованості. Представник відповідачки проти позову заперечувала, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин, про застосування наслідків пропуску строку позовної давності подала суду заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 24.02.2008р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», і [PERSON] був укладений кредитний договір №k3xrFB04050167, згідно умов якого відповідачка отримала споживчий кредит в сумі 2 707 грн. 50 коп. строком кредитування на 24 місяці, а саме: з 24.02.2010р. по 24.02.2010р. зі сплатою 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості (а.с. 4 - копія договору) згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 5-7 - копія Умов). Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки станом на 02.12.2014р. складає в загальній сумі 24 104 грн. 66 коп., з яких: 2 707,50 грн. - заборгованість за кредитом, 145,83 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 965,70 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом, 17 661,60 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 124 грн. штрафу (відсоткова складова) (а.с. 3 - розрахунок заборгованості). Як встановлено судом, між сторонами склалися договірні правовідносини. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов*язковим для його виконання сторонами. Визначення поняття позовної давності дається в ст.256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до частини 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). В даному випадку, в умовах кредитного договору №k3xrFB04050167 від 24.02.2008р. зазначено, що кредит надавався позичальнику строком до 24.02.2010р., тобто, з 25.02.2010р. позивач як кредитор мав можливість дізнатися про порушення своїх прав та не виконання договірних умов відповідачкою, а тому саме з цього часу почав свій сплив трирічний строк позовної давності, а останнім днем даного строку був відповідно день 25.02.2013р., але із даним позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 16.12.2014р., тобто, після спливу строку позовної давності. При цьому доказів про поважність пропуску позивачем встановленого законом строку суду не надано і клопотання про поновлення даного строку позивачем перед судом не ставилось. Відповідно до частини 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові у зв*язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed