Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач 07 грудня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом в якому зазначила, що між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», був укладений кредитний договір 06 жовтня 2006 року. В забезпечення виконання умов договору з позивачем, яка є власником житлового будинку № 18 по провулку Міцкевича в м. Дніпро, був укладений договір іпотеки. ПАТ «Сведбанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року припинив свою діяльність, а з 28.05.2013 року, з моменту державної реєстрації, правонаступником стало ПАТ «Омега банк». Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклало з ПАТ «Сведбанк» договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року та факторингу 28.11.2012 року № 15 тобто, вказані договори укладались після рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості. Рішення набрало законної сили, та на виконання рішення представнику ПАТ «Сведбанк» був виданий 04.04.2013 року виконавчий лист. Доказом того, що ПАТ «Сведбанк» не уповноважував відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» стягнути заборгованість з [PERSON] є ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року, якою ПАТ «Сведбанк» було відмовлено в заміні стягувача по цивільній справі по виконанню рішення суду від 17.02.2012 року та виконавчого провадження, оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не є стороною по цивільній справі. В порушення діючих норм, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надало приватному нотаріусу КМНО [PERSON] ксерокопію кредитного договору № 0301/1006/88-680 від 06 жовтня 2006 року та іпотечного договору № 0301/1006/88-680-Z-1 від 06 жовтня 2006 року, які діяли тільки до прийняття рішення суду від 17.02.2012 року та договори про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року та факторингу від 28.11.2012 року № 5, і на підставі вказаних копій договорів було оформлено право власності на житловий будинок за адресою: м. Дніпро, провулок Міцкевича, 18, шляхом проведення державної реєстрації на нового власника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В квітні 2013 року ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] прийшли до порозуміння щодо виконання рішення суду та ПАТ «Сведбанк» відмовився від виконання рішення суду та не предявляв виконавчий лист до виконання, тобто рішення суду було виконано на умовах визначених сторонами та претензій щодо стягнення заборгованості ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] не мав. Таким чином, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», грубо порушуючи норми діючого законодавства, не маючи права на державну реєстрацію, надало ксерокопії договорів приватному нотаріусу [PERSON], яка, як особа владних повноважень, на підставі вказаних договорів незаконно провела державну реєстрацію 30.09.2015 року, номер запису про право власності 11399212, права власності на житловий будинок № 18 по провулку Міцкевича в м. Дніпро за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Позивач просила визнати незаконним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 24896960 від 30.09.2015 року, на житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Міцкевича, будинок 18 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», код ЄДРПОУ: 38004195; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 24896960 від 30.09.2015 року, на житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Міцкевича, будинок 18 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», код ЄДРПОУ: 38004195; стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ ««Факторингова компанія «Вектор Плюс» в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином. Згідно журналу судового засідання від 14.03.2017 року, судовий розгляд справи розпочався об 11 год. 12 хв. Під час проведення судового засідання об 11.41 до канцелярії суду від представника відповідача надійшла письмова заява з проханням відкласти судовий розгляд на більш пізній термін. Разом з тим, суд не бере до уваги вказану заяву та вважає неявку представника в судове засідання без поважних причин. Співвідповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином. Третя особа в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступник ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0301/1006/88-680, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 261\~000,00 грн., на строк з 06.10.2006 року по 05.10.2016 року (а.с.75-76,82). Забезпеченням виконання зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитом виступала іпотека: житловий будинок за адресою: м. Дніпро, провулок Міцкевича, 18за Іпотечним договором № 0301/1006/88-680-Z-1 від 06 жовтня 2006 року, що належав на праві власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 28 березня 1996 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 15.12.195 року № 423/22, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 590 за реєстровим № 75 (а.с.10,33,78-79). Разом з укладанням договору іпотеки було накладено заборону відчуження вищевказаного житлового будинку, про що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було зроблено відповідний запис. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, встановлено що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2012 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно) за іпотечним договором № 0301/1006/88-680-Z-1 від 06 жовтня 2006 року домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Міцкевича, 18 (а.с.44-45). 28 листопада 2012 року на підставі договору факторингу право вимоги за кредитним договором та право вимоги за іпотечним договором було відступлено ПАТ «Сведбанк» відповідачу - ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 11 квітня 2014 року позивачу було направлено повідомлення від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.74, 85-88). Однак, позивач вказує, що повідомлення не отримувала та в матеріалах справи відсутні докази вручення повідомлення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2013 року, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Сведбанк» про заміну сторони виконавчого провадження на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», оскільки відсутні докази наявності відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Ленінського районного суду від 17 лютого 2012 року. Ухвала набрала законної сили (а.с.7). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 30 вересня 2015 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24896960, відповідач, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], переоформила право власності на предмет іпотеки і зареєструвала спірний житловий будинок за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с.11-14). Суд вважає протиправним рішення відповідача щодо державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» майна позивача, як таке, що прийнято всупереч чинному законодавству, з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема державні реєстратори прав на нерухоме майно, а відповідно до ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є зокрема нотаріус. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки, станом на час прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, набрало законної сили рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2012 року, яким задоволено вимоги ПАТ «Сведбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»не укладався, відповідачами порушено право [PERSON] як власника нерухомого майна та іпотекодавця. Крім того, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»не мав права подавати приватному нотаріусу заяву про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, а нотаріус не мала законних підстав здійснювати таку реєстрацію на підставі договору іпотеки, укладених між позивачем та ПАТ «Сведбанк», оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»не є стороною договору іпотеки. Зважаючи на викладене вище, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 24896960 від 30.09.2015 року, на житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Міцкевича, будинок 18 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», код ЄДРПОУ: 38004195, є незаконним, оскільки суперечить умовам договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», а тому підлягає скасуванню. Зазначеним Рішенням нотаріуса порушені права позивача, як власника нерухомого майна, гарантовані державою Україна, ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року, норми якого згідно положень ст.9 Конституції України мають пріоритет над нормами вітчизняного законодавства Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Приймаючи до уваги викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved