Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач 06.12.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки. Після уточнення позовних вимог 01.08.2017 р. просив у рахунок погашення заборгованості відповідача перед ПАТ «ВіЕйБіБанк» за кредитним договором № 4/06/05-05/ж від 12.09.2006 р. у розмірі 1042578,17 грн., з якої тіло кредиту 18918,89 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.2016 р. становить 487933,12 грн., відсотки 20849,37 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.2016 р. становить 537721,72 грн.; за кредитним договором № 4/07/03-05 від 09.02.2007 р. у розмірі 158819,77 грн., з якої тіло кредиту 2350,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2016 р. становить 60307,63 грн., відсотки 2543,62 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2016 р. становить 65276,42 грн., комісія зо РО 0,00 грн., штраф 33235,77 грн., всього загальна заборгованість становить 1201397,94 грн., забезпеченими договором іпотеки від 13.09.2006 р. за реєстровим номером 1-925 та договором іпотеки від 12.02.2007 р. за реєстровим номером 1-81, звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки двохкімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв.м житловою площею 38 кв.м шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ«ВіЕйБіБанк» та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 12.09.2006 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4/06/05-05ж, згідно якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 19000 доларів США на строк до 11.09.2026 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних; 09.07.2007 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4/07/03-05, згідно якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 3000 доларів США на строк до 08.02.2012 р. включно зі сплатою відсотків у розмірі 13,5 річних. Відповідач зобовязався повернути отримані кредити, сплатити відсотки за користування кредитами та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені договорами. Виконання позичальником зобовязань за цими кредитними договорами забезпечено іпотекою відповідно до укладених між банком та іпотекодавцем [PERSON] нотаріально посвідчених іпотечних договорів від 13.09.2006 р. за реєстровим № 1-925, від 12.02.2007 р. за реєстровим № 1-81, згідно яких предметом іпотеки є нерухоме майно двохкімнатна кватира № 3 у будинку № 41 по вул. Галицька в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу [PERSON] 13.09.2006 р. за реєстровим № 1-922, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.09.2006 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 13.09.2006 р., реєстраційний номер 3631788, номер запису 974 у книзі 5. Рішеннями Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2011 р. та 15.02.2013 р. з відповідача [PERSON] у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. Однак, зазначені рішення суду не виконані. Станом на 17.10.2016 р. заборгованість за кредитним договором № 4/06/05-05ж від 12.09.2006 р. становить 1042578,17 грн., з якої тіло кредиту 18918,89 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.2016 р. становить 487933,12 грн., відсотки 20849,37 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.2016 р. становить 537721,72 грн.; за кредитним договором № 4/07/03-05 від 09.02.2007 р. у розмірі 158819,77 грн., з якої тіло кредиту 2350,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2016 р. становить 60307,63 грн., відсотки 2543,62 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2016 р. становить 65276,42 грн., комісія зо РО 0,00 грн., штраф 33235,77 грн., всього загальна заборгованість становить 1201397,94 грн. У рахунок виконання основного зобовязання позивач вправі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві уточнений позов підтримав і просив його задовольнити, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 12.09.2006 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4/06/05-05ж, згідно якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 19000 доларів США на строк до 11.09.2026 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних; 09.07.2007 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 4/07/03-05, згідно якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 3000 доларів США на строк до 08.02.2012 р. включно зі сплатою відсотків у розмірі 13,5 річних, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені договорами (а.с. 9-17). Виконання позичальником зобовязань за цими кредитними договорами забезпечено іпотекою відповідно до укладених між банком та іпотекодавцем [PERSON] нотаріально посвідчених договорів іпотеки від 13.09.2006 р. за реєстровим № 1-925, від 12.02.2007 р. за реєстровим № 1-81, згідно яких предметом іпотеки є нерухоме майно двохкімнатна кватира № 3 у будинку № 41 по вул. Галицька в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу [PERSON] 13.09.2006 р. за реєстровим № 1-922, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.09.2006 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 13.09.2006 р., реєстраційний номер 3631788, номер запису 974 у книзі 5 (а.с.18-26). У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитними договорами рішеннями Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2011 р. та 15.02.2013 р. з відповідача у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитними договорами та судові витрати (а.с.28-29, 32-33). Однак, зазначені рішення суду не виконані. Станом на 17.10.2016 р. заборгованість за кредитним договором № 4/06/05-05ж від 12.09.2006 р. становить 1042578,17 грн., з якої тіло кредиту 18918,89 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.2016 р. становить 487933,12 грн., відсотки 20849,37 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.10.2016 р. становить 537721,72 грн. Станом на 24.10.2016 р. заборгованість за кредитним договором № 4/07/03-05 від 09.02.2007 р. складає 158819,77 грн., з якої тіло кредиту 2350,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2016 р. становить 60307,63 грн., відсотки 2543,62 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2016 р. становить 65276,42 грн., комісія зо РО 0,00 грн., штраф 33235,77 грн. Загальна заборгованість відповідача перед банком становить 1201397,94 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 р. у справі № 6-1851цс15. Ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч.3 ст.36 цього Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Ст.392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. П.6.3 укладених між сторонами іпотечних договорів визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у п.6.2 способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. До таких же по суті висновків зводиться і зміст постанови Верховного Суду України від 14.09.2016 р. у справі № 6-1219цс16, де суд, вказавши на неправильне застосування до спірних правовідносин ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України у їх сукупності, погодився із висновком судів попередніх інстанцій, які, установивши факт невиконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, правильно вирішили спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобовязань, забезпечених іпотекою. З огляду на встановлену судом відсутність згоди відповідача на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Згідно з ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. При цьому суд бере до уваги наданий позивачем звіт про оцінку предмету іпотеки, виконаний ПП «ТА-Експерт-Сервіс» 13.06.2017 р. (а.с.103-136), відповідно до якого ринкова вартість спірної квартири складає 590973 грн., яка є співмірною (у доларовому еквіваленті) з оцінкою вартості предмету іпотеки, що міститься в іпотечному договорі. З відповідача слід стягнути у користь позивача 1378 грн. судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 36, 37 ч.ч. 1, 3 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved