Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до відповідачів про стягнення заборго-ваності за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 15 квітня 2008 року кредитного договору № К2НСА800000319, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 18\~842,52 до-ларів США зі строком повернення до 12 березня 2013 року зі сплатою 9 % річних та щомі-сячним платежами 505,34 доларів США. [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON] за кредитним договором. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 30 січня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 90\~961,23 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту 17\~070,08 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків 3\~885,94 доларів США; заборгованості по сплаті комісії за користуванням кредитом 5\~970,24 доларів США, пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків 59\~688,74 доларів США, штрафу (фіксована частина) 15,48 доларів США, штрафу (про-центна складова) 4\~330,75 доларів США. Банком з метою погашення заборгованості на-правлялися на адресу відповідачів вимоги про погашення заборгованості, які вони проігнору-вали. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 90\~961,23 доларів США, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився надав заяву про розгляд спра-ви за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає, проти за-очного розгляду справи не заперечував. Відповідачі до суду повторно не зявилися оповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від них не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитно-заставний договір № К2НСА800000319, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 18\~842,52 доларів США на строк до 12 березня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9 % на рік (а.с. 10 14). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «Приват-Банк» (а.с. 22 зв.). Відповідно до п. 2.1 кредитно-заставного договору № К2НСА800000319 від 15 квіт-ня 2008 року (далі договір) банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобовязався прийняти, належним чи-ном використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а та-кож інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно до п. 4.4 договору погашення заборгованості здійснюється, шляхом сплати щомісячних платежі відповідно до ст. 16.6 договору, до складу якого входять платежі за ви-нагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом. Предметом застави за договором є автомобіль власником якого є позичальник і де-тальний опис якого наведено у п. 16.7 договору (п.7.1 договору). В якості забезпечення виконання вимог за договором між позивачем та [PERSON] бу-ло укладено договір поруки від 13 березня 2008 року, згідно з яким останній взяв на себе зо-бовязання відповідати за виконання з боку [PERSON] умов кредитного договору в повному обсязі (а.с. 16). Відповідно до п.п. 2, 4 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня на-стання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12 договору поруки). Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зо-бовязання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 30 січня 2015 року ста-новить 90\~961,23 доларів США, та складається з заборгованості по кредиту 17\~070,08 до-ларів США; заборгованості по сплаті відсотків 3\~885,94 доларів США; заборгованості по сплаті комісії за користуванням кредитом 5\~970,24 доларів США, пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків 59\~688,74 доларів США, штрафу (фіксована частина) 15,48 доларів США, штрафу (процентна складова) 4\~330,75 доларів США (а.с. 4 5). На адресу відповідачів надіслано банком письмові вимоги про погашення заборгова-ності за кредитним договором, у звязку з тим, що позичальник припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договром, в яких їх попереджено, що у разі непо-гашення заборгованості протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, банк бу-де змушений вжити заходи до її примусового стягнення шляхом звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 7). Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином від-повідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за від-сутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за немо-жливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання гро-шового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідач [PERSON] в силу п.п. 2, 4 договору поруки, ч. 1 ст. 554 ЦК України за по-рушення договірних зобовязань відповідає перед банком як солідарний боржник. За цих обставин та відповідно до умов кредитного договору, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Щодо вимог позивача про стягнення фіксованої частини штрафу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штраф може обчислюватися виключно у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, тому вбачає, що стягненню з [PERSON] за неналежне виконання зобовязань підлягає передбачена кредитним договором лише процентна складова штрафу. Таким чином, розмір заборгованості викладений в позовній заяві із урахуванням ви-щевикладеного, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також пла-тіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зо-бовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором в частині по-вернення суми кредиту та сплати процентів у іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу, відповідно, дія ст.ст. 192, 533 ЦК України на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з ро-згляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і під-твердженні документально судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних ви-мог в розмірі 3797,24 грн.

Outcome: partial