Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач 02.02.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 28 по вул. Чапаєва в с. Ярунь Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок) та земельну ділянку, площею 3, 7868 га, розташовану на території Ярунської сільської ради (далі Земля). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті [PERSON], яка померла 04.02.2015 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку та Землі, оригінали документів на які були втрачені. Як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на Будинок і Землю, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на них. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.02.2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок та Землю. Остання належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.06.2003 року. Право власності померлої на Будинок підтверджується записом в погосподарській книзі №23 особовий рахунок 0907 та, відповідно до довідки Комунального підприємства «Новоград-Волинське МБТІ» від 20.01.2016 року, Свідоцтвом про право власності від 12.12.1989 року. Оригінали правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме у спадкоємця відсутні. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши 09.04.2008 року заповіт на імя позивача. Інших спадкоємців немає, а спадкова справа, згідно повідомлення Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 24.02.2016 року, була заведена 26.06.2015 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу [PERSON] за заявою [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріуса не звертались. 30.12.2015 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1951 році та має наступні господарські будівлі: два сараї та вбиральню. Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняла, про що свідчить подана нею заява від 26.06.2015 року, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса від 27.01.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на Будинок та Землю у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на них. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 26 ЗК України в редакції від 08.06.2000 року, основним юридичним документом на право власності на земельну ділянку був державний акт. З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набула на Будинок і Землю право власності, отримала 12.12.1989 року Свідоцтво про право власності, 27.06.2003 року Державний акт та відкрито користувалася майном. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Будинок та Землю, що залишились після смерті [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved