Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 39991,10 гривень і судові витрати, пов`язані із розглядом справи, посилаючись на те, що з 20.09.2019 року відповідач працювала на посаді завідувача каси відділення №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк». 20.09.2019 року між позивачем і [PERSON] було укладено договір №04-19/259 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким від 20.09.2019 року [PERSON] взяла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй банком матеріальних цінностей. Посадовою інструкцією завідувача каси відділення №30 у м.Запоріжжя ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», затвердженою рішенням Правління Банку №030619/02 від 03.06.2019 року, підписаною відповідачем, передбачено, що завідувач каси несе повну матеріальну відповідальність за схоронність грошових коштів та цінностей в грошовому сховищі відділення банку. 29.05.2020 року відповідно до Інструкції з організації роботи щодо здійснення касових операцій у ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», затвердженої протоколом Правління Банку №271219/01 від 27.12.2019 року (далі - Інструкції №271219/01) завідувачем каси [PERSON] і головним економістом [PERSON] було проведено звірку залишків готівки і цінностей, в результаті якої складено акт про розбіжності грошових коштів (далі - Акт №1), оскільки на кінець дня ними було виявлено недостачу грошових коштів у сумі 20000,00 гривень. Зазначений акт був підписаний відповідачем без жодних зауважень. 03.06.2020 року відповідно до наказу №703-од про проведення ревізії каси, передачу цінностей та тимчасове надання права відкриття та закриття сховища цінностей та Інструкції №271219/01 завідувачем каси [PERSON] і керуючим відділення [PERSON] було проведено поаркушний перерахунок готівки і розмінної монети по кружкам у національній валюті в розмірі 100 % від загальної суми, іноземної валюти в розмірі 100 %, в результаті чого складено акт про розбіжності грошових коштів (далі - Акт №2), оскільки на кінець дня ними було виявлено недостачу грошових коштів у сумі 19991,10 гривень. Зазначений акт був підписаний відповідачем без жодних зауважень. Відповідно до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 25.09.2018 року №103 (далі - Інструкції №103), відповідальні особи сховища - посадові особи, на яких покладено обов`язки щодо зберігання готівки та інших цінностей у сховищі та виконання операцій з ними (п.4.5 розділу І). Керівник банку (філії, відділення), а також відповідальні особи сховища в результаті незабезпечення схоронності цінностей в банку несуть відповідальність згідно із законами України. Відповідно до наказів №0397-од від 25.03.2020 року і №703-од від 03.06.2020 року на час складання актів №1 і №2 особами, які мали право на відкриття і закриття сховища цінностей Відділення №30 були: станом на дату складання акту №1 - [PERSON] і [PERSON] , станом на дату складання акту №2 - [PERSON] і [PERSON] . У своїх письмових поясненнях від 05.06.2020 року відповідач вказує, що халатно віднеслася до своїх службових обов`язків та визнає, що могла допустити помилку, проводячи перерахунок грошових коштів при проведенні операції, оскільки здійснювала перерахунок переданих їй від клієнта коштів на калькуляторі, в результаті чого, на її думку, нарахувала на 40000,00 гривень більше, ніж потрібно було, і повернула дані кошти клієнту. 02.11.2020 року до канцелярії суду надійшов відвиз на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що з 20.09.2019 року вона працювала на посаді завідувача каси відділення №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» і була звільнена із займаної посади 07.07.2020 року згідно з п.2 ст.41 КЗпП України через втрату довір`я. 29.05.2020 року до каси звернулася [PERSON] для проведення розрахунково-касової операції з готівковими коштами на суму 2028610,03 гривень. Підсумовуючи загальну суму наданих готівкових коштів на калькуляторі, вона дійшла висновку, що клієнтом було надано на 39991,10 гривень більше ніж потрібно для проведення платежу, а тому цей залишок вона повернула клієнту. Після підрахунку суми по касі у гривнях нею було встановлено наявність недостачі, про що вона повідомила головного економіста [PERSON] . За результатами ревізії було складено акти про розбіжності готівкових коштів від 29.05.2020 року і 03.06.2020 року, згідно з якими загальна сума недостачі склала 39991,10 гривень. Відповідно до п.2 договору №04-19/259 від 20.09.2019 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність позивач зобов`язався створити працівнику умови необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження довірених йому матеріальних цінностей, однак зазначених умов у відділенні №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» не створено. Під час обслуговування [PERSON] біля каси створилася черга з інших клієнтів, які почали нервувати і цікавитися, чому так довго, до каси почали заходити інші співробітники, які відволікали і просили швидше рахувати, а сама [PERSON] ходила туди-сюди по залу обслуговування. В такій обстановці вона не змогла зосередитися на своїй роботі та допустила помилку при обчисленні готівкових коштів. Крім того, касири не забезпечені належним чином оргтехнікою, яка дала б можливість прискорити обчислення готівкових коштів і проводити такі операції максимально точно. Вона була змушена рахувати надану їй суму на калькуляторі. Також вона звертає увагу суду на те, що створеній банком комісії у складі як мінімум трьох чоловік знадобилося двічі перераховувати готівку у касі, у не операційний час, витративши близько трьох годин, і встановивши загальну суму недостачі лише з другого разу. Крім того, [PERSON] безпідставно заволодівши майном банку, а саме грошовими коштами у сумі 39991,10 гривень, не виконала свого обов`язку, передбаченого ст.1212 ЦК України і не повернула їх позивачу, завдавши тим самим йому матеріальної шкоди на вказану суму. Вона сама виявила нестачу коштів і повідомила про це керівництво. Служба безпеки банку жодних дій, спрямованих на повернення коштів не вчиняла, позивач відповідну претензійно-позовну роботу з клієнтом [PERSON] не проводив. Також позивачем не зазначено, який саме пункт інструкції №271219/01 було нею порушено. Крім того, позивач просить суд врахувати, що вона на даний час не працює, матеріальної можливості виплатити зазначені позивачем кошти не має, її матір тяжко хворіє і потребує постійного нагляду (том 2 а.с.21-28). 31.05.2021 року і 12.07.2021 року до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких представник позивача зазначив, що акт №1 було складено за результатами проведення звірки залишків готівки, враховуючи інформацію [PERSON] про помилкову видачу нею грошових коштів клієнту банку [PERSON] . Акт №2 було складено на підставі проведення ревізії каси, передачі цінностей та тимчасового надання права відкриття та закриття сховища цінностей. Представник позивача у судовому засіданні, у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, з підстав, викладених у ньому. Відповідач і її представник у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на підставі, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача і її представника, свідка, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу (по особовому складу) №677-п від 20.09.2019 року [PERSON] призначено на посаді завідувача каси відділення №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» з 20.09.2019 року (том 1 а.с.7). 20.09.2019 року між ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» і [PERSON] було укладено договір №04-19/259 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким від 20.09.2019 року [PERSON] взяла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй банком матеріальних цінностей (том 1 а.с.223). Пунктом 5.2 посадової інструкції завідувача каси відділення №30 у м.Запоріжжя ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», затвердженої рішенням Правління Банку №030619/02 від 03.06.2019 року, підписаної відповідачем 20.09.2019 року, передбачено, що завідувач каси несе повну матеріальну відповідальність за недостачу грошей і цінностей у сформованих ним пачках, корінцях і іншій упаковці за його підписами за неналежне оформлення готівки, незроблене відсортування зношення банкнот від придатних, а також за наявність серед відсортованих і запакованих ним грошей неплатіжних і фальшивих білетів і монет та інші недоліки в роботі, які можуть завдати банку матеріальної шкоди (том 1 а.с.224-231). На підставі акту про розбіжності грошових коштів від 29.05.2020 року встановлено, що відповідно до Інструкції №271219/01 завідувачем каси [PERSON] і головним економістом [PERSON] 29.05.2020 року було проведено звірку залишків готівки і цінностей, в результаті якої виявлено недостачу грошових коштів у сумі 20000,00 гривень (том 1 а.с.8). Наказом (з операційної діяльності) №703-од від 03.06.2020 року про проведення ревізії каси, передачу цінностей та тимчасове надання права відкриття та закриття сховища цінностей у зв`язку з виробничою необхідністю було ініційовано провести станом на 04.06.2020 року ревізію цінностей, поаркушний перерахунок готівки і розмінної монети по кружкам у національній валюті в розмірі 100 % від загальної суми, іноземної валюти в розмірі 100 % (том 1 а.с.11-12). Згідно з актом про розбіжності грошових коштів від 03.06.2020 року відповідно до Інструкції №271219/01 завідувачем каси [PERSON] і керуючим відділення [PERSON] було проведено звірку залишків готівки і цінностей, в результаті якої виявлено недостачу грошових коштів у сумі 19991,10 гривень (том 1 а.с.9-10). Відповідно до наказів №0397-од від 25.03.2020 року (том 1 а.с.13) і №703-од від 03.06.2020 року на час складання актів №1 і №2 особами, які мали право на відкриття і закриття сховища цінностей Відділення №30 були: станом на дату складання акту №1 - [PERSON] і [PERSON] , станом на дату складання акту №2 - [PERSON] і [PERSON] . У своїх письмових поясненнях від 05.06.2020 року [PERSON] визнає, що могла допустити помилку, проводячи перерахунок грошових коштів при проведенні операції, оскільки здійснювала перерахунок переданих їй від клієнта коштів на калькуляторі, в результаті чого, на її думку, нарахувала на 40000,00 гривень більше, ніж потрібно було, і повернула дані кошти клієнту. Із сумою нестачі грошових цінностей у розмірі 40000,00 гривень згодна (том 1 а.с.232-233). Згідно з довідкою вих.№18/46 від 19.0.32021 року (том 2 а.с.190), у відділенні №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» у період з 01.05.2020 року по 31.12.2020 року були наявні наступні прилади для перерахунку грошових коштів, а саме: лічильник сортувальних банкнот (дата вводу в експлуатацію - 22.10.2018 року), сортувальник банкнот (дата вводу в експлуатацію - 29.11.2017 року), детектор валют (дата вводу в експлуатацію - 19.08.2017 року), лічильник банкнот (дата вводу в експлуатацію - 04.04.2019 року), детектор Спектор Відео 6127 (дата вводу в експлуатацію - 04.04.2019 року), детектор Спектор Відео-Євро з мишкою (дата вводу в експлуатацію - 04.04.2019 року). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працювала касиром у відділенні №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» з березня 2019 року по травень 2020 року, звільнилася за власним бажанням, у зв`язку з переїздом в інше місто. [PERSON] може охарактеризувати як відповідального і уважного працівника, раніше у неї нестачі не було. Відповідна оргтехніка, що дає можливість прискорити обчислення готівкових коштів і проводити операції максимально точно, досить часто була в неробочому стані, через що касири були змушені підраховувати надану їм готівку на калькуляторі. На касирів покладалися обов`язки, не передбачені їх посадовою інструкцією, зокрема, потрібно було телефонувати іншим банкам. Після того, як вона звільнилася, [PERSON] залишилася працювати одна і на неї було покладено досить багато обов`язків. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Статтею 130 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків є протиправними діями. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. Підставою для матеріальної відповідальності може бути вина у формі або прямого умислу або необережності (халатність, недбалість); дії працівника повинні призвести до негативних наслідків, тобто має бути пряма дійсна шкода, що підлягає відшкодуванню; між діями та наслідками дій працівника наявний причинний зв`язок. Згідно з п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. На підставі ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Переліку посад і робіт, що суміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення чи застосування в процесі виробництва, посада завідувача каси належить до посад, за якими можуть бути укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, тому відповідач [PERSON] може нести матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої шкоди. При цьому при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Прямий зв`язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника. У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності. Адже згідно зі змістом ч.2 ст.130 КЗпП України матеріальна відповідальність працівника за трудовим правовідношенням має особистий характер. Крім того, обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна, передбачений ч.1 ст.131 КЗпП. Відповідно до ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника. Так позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 26.11.2014 року у справі №6-139цс14. Судом встановлено, що за результатами ревізії було складено акти про розбіжності готівкових коштів від 29.05.2020 року і 03.06.2020 року, згідно з якими загальна сума нестачі склала 39991,10 гривень. У своїх письмових поясненнях від 05.06.2020 року, а також під час судового розгляду [PERSON] визнала, що могла допустити помилку, проводячи перерахунок грошових коштів при проведенні операції, оскільки здійснювала перерахунок переданих їй від клієнта [PERSON] коштів на калькуляторі, в результаті чого, на її думку, нарахувала на 40000,00 гривень більше, ніж потрібно було, і повернула дані кошти клієнту. Тобто, відповідач підтвердила спричинення нею позивачу матеріальної шкоди. Отже, судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків по проведенню касових операцій та операцій по роботі з готівкою відповідач, з якою позивачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, допустила нестачу переданої їй під звіт готівки у розмірі 39991,10 гривень, що дає правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної шкоди у зазначеному розмірі. Посилання відповідача і її представника на те, що позивачем не було створено належних умов для збереження матеріальних цінностей і нормальної роботи з ними, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Так, позивачем було надано довідку про наявні у відділенні №30 у м.Запоріжжі ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» у період з 01.05.2020 року по 31.12.2020 року прилади для перерахунку грошових коштів. Покази свідка [PERSON] про те, що відповідна оргтехніка, що дає можливість прискорити обчислення готівкових коштів і проводити операції максимально точно, досить часто була в неробочому стані, через що касири були змушені підраховувати надану їм готівку на калькуляторі, суд до уваги не бере, у зв`язку з тим, що остання звільнилася з роботи за декілька тижнів до виявлення нестачі, у зв`язку з чим не могла знати про стан техніки на вказаний час. Пояснення відповідача і [PERSON] про те, що на касирів покладалися обов`язки, не передбачені їх посадовою інструкцією, суд також не приймає до уваги, у зв`язку з тим, що відповідачем і її представником не доведено, яким чином вказане могло вплинути на факт нестачі. Крім того, суд звертає увагу на те, що до вказаних у позовній заяві подій відповідач пропрацювала у банку майже рік. Доказів того, що вона зверталася за вказаний час до керівництва з приводу неналежних умов роботи, [PERSON] суду не надала. Інформація про наявність інших випадків виявлення нестачі у вказаному відділенні банку у суду на час вирішення справи відсутня. Відсутність відповідної претензійно-позовної роботи банку з клієнтом [PERSON] не звільняє [PERSON] від обов`язку відшкодувати позивачу завдану нею шкоду. Однак, враховуючи в якій конкретно обстановці було заподіяно шкоду, виходячи з того, що покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди в розмірі 39991,10 гривень буде непомірним, оскільки остання не працює, є пенсіонеркою, витрачає кошти на лікування з приводу хронічних захворювань, шкода завдана нею не внаслідок вчинення злочинних дій та не з корисливих мотивів, [PERSON] сама виявила нестачу грошових коштів і одразу повідомила про це, суд вважає за можливе зменшити розмір покриття шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди до 29991,10 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по справі становлять 2102,00 гривні - судовий збір, який було сплачено позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду. Враховуючи, що позов задоволено частково на суму 29991,10 гривень (на 74,99 %), то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1576,29 гривень.

Outcome: partial