Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 33 575,27 дол. США, пеню у розмірі 19 906,74 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 19 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11098792000. Відповідно до умов укладеного договору банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 49 485,00 доларів США з кінцевим терміном погашення не пізніше 19.12.2027 року та процентною ставкою у розмірі 10,80 % річних. З метою забезпечення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 78183 від 19 грудня 2006 року. Відповідно до умов укладеного договору поруки [PERSON] зобов'язалася солідарно відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з моменту укладення кредитного договору в повному обсязі. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, а саме не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, внаслідок чого станом на 09.12.2015 року утворилася заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 33 575,27 доларів США та пені в сумі 19 906,74 грн., з яких: 30 437,11 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 3 138,16 дол. США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 8 216,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 11 690,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Позивач 06.10.2015 р. направляв відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень, які виконані не були. В судовому засіданні представник позивача Суворова С.І. підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на недоведеність вимог, пояснили, що кредит видавався у національній валюті та повернутий у повному обсязі, при укладенні кредитного договору позивачем було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачу інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, чим було введено позичальника в оману. Відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 19 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11098792000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 49 485,00 дол. США зі строком повернення до 19.12.2027 року та сплатою процентної ставки за користування коштами у розмірі 10,80 % річних протягом 30 календарних днів з дати видачі кредиту, яка підлягає перегляду відповідно до п. 9.2 договору (надалі по тексту - кредитний договір - а.с. 5-12). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заперечуючи на позов, відповідач [PERSON] посилається на те, що кредит вона отримувала не в іноземній, а у національній валюті. Однак, суд не може прийняти до уваги вказані заперечення, виходячи з наступного. Відповідно п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER], МФО 351005 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Про отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів у розмірі 49 485 дол. США свідчать заява [PERSON] на видачу готівки № 85 від 19.12.2006 року, виписка по рахунку № [NUMBER] від 19122006 р. з призначенням платежу - надання кредиту згідно угоди 11098792000 від 19.12.2006 р.: 386221 [PERSON] та виписка за кредитним договором (а.с. 92, 93, 112-129). Не суперечить також матеріалам справи в обґрунтування заперечень надана відповідачами виписка за особовим рахунком за 19.12.2006 р. (а.с. 150). З пояснень представника позивача, на вказаній виписці зазначено поточний кредитний рахунок позичальника № [NUMBER], а також рахунок [NUMBER] для проведення розрахункових банківських операцій по обслуговуванню кредитного договору. Також суд не може прийняти до уваги заперечення про необізнаність відповідача, як позичальника, про розмір сплати процентів за кредитним договором, оскільки це визначено умовами правочину з яким при його укладенні відповідач [PERSON] була ознайомлення та погодилася з порядком і умовами нарахування відсотків. Відповідно п. 1.3.3 кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Додатком № 1 до кредитного договору є графік погашення кредиту (а.с. 13-18). Пунктом 7.1 кредитного договору обумовлено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквівалентну суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Банк може використовувати право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором, а якщо така дати порушень припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що та таким вихідним, святковим або неробочим днем. При цьому Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку. Згідно до п. 7.3 кредитного договору, відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушенні Позичальником вимог п. п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього Договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 09.12.2015 року позивачем відповідно умов договору нарахована заборгованість по кредиту і процентам у розмірі 33 575,27 доларів США та пені в сумі 19 906,74 грн., що включає: 30 437,11 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 3 138,16 дол. США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 8 216,67 грн. - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 11 690,07 грн. - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. У спростування вказаної суми заборгованості станом на час заявлених вимог відповідачем [PERSON] доказів не надано, своїх розрахунків не складено та не наведено, клопотань про призначення судової експертизи для з'ясування щодо наявного боргу заявлено не було, тому суд приймає до уваги складену позивачем довідку-розрахунок заборгованості (а.с. 21-31). На підтвердження виконання умов кредитного договору стосовно вимог дострокового повернення кредиту позивачем надано копії вимог, які надсилалися відповідачам із зазначенням суми заборгованості по кредитному договору та пропозицією її погашення (а.с. 37-41). Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 19 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 78183, за умовами якого остання зобов'язувалася відповідати перед банком за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором № 11098792000 від 19.12.2006 року (а.с. 19, 20). Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій передбачених умовами основного договору. Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд України 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15 висловив правову позицію, відповідно якої: не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Судом встановлено, що на час укладення кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» мав банківську ліцензію видану Національним банком України № 75 від 24.12.2001 року на право здійснення банківських операцій, визначених частиною першою та пунктами 5-11 частини 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», дозвіл Національного банку України № 75-2 від 24.12.2001 року та додаток до дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року (а.с. 46-49). Заперечуючи на позов, відповідачі ще посилаються на порушення позивачем прав [PERSON], як позичальника та споживача за кредитним договором, у зв'язку з не наданням інформації про умови кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними. Також зазначають, що плата за користування кредитом у доларах США - проценти, що передбачені графіком платежів, встановлені з порушенням постанови НБУ від 30.05.2007 року № 200 «Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України», так як вони повинні бути виражені виключно в національній валюті за курсом отримання кредиту. Однак, посилання на вказану Постанову НБУ від 30.05.2007 р. є безпідставним, оскільки, як зазначено вище, кредитний договір був укладений 19.12.2006 року, тобто до прийняття зазначеного нормативного акту. Вимоги про повідомлення кредитодавцем споживача у письмовій формі перед укладенням договору про надання споживчого кредиту щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг набрали чинності лише з 16.10.2011 року, оскільки у цій частині ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» була доповнена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», тобто вже після підписання сторонами правочинів. Конституцією України закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Також на час укладення між позивачем та [PERSON] договору кредиту на законодавчому рівні не було передбачено зазначення у кредитних договорах типу процентної ставки, порядок сплати процентів, оскільки Цивільний кодекс України з вимогами щодо цього було доповнено статтею 1056-1 лише 12.12.2008 року. Відповідачами не надано суду доказів того, що на дату підписання кредитного договору існували обставини щодо яких позивач навмисно ввів відповідачів в оману, які мали істотне значення і обізнаність щодо яких відповідачів могла вплинути на вчинення ними правочинів. При цьому суд враховує також нижче вказані обставини. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори, або утримуватись від їх укладення і визначати зміст договорів на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення кредитного договору [PERSON] погодилася з усіма його умовами, самостійно обрала валюту кредитування та валюту виконання зобов'язання, що підтверджується її підписом. Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства і відповідно до статі 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави, а саме по 5 919,17 грн. з кожного.

Outcome: approved