Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач 01.03.2017 року [PERSON] звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] ЦРЛ, [PERSON] охорони здоровя України, Управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої закладом лікування та органом державної влади. В позові позивач зазначила, що 5 листопада 2012 року стався нещасний випадок із її сестрою [PERSON], [INFO], психічно хворою (діагноз олігофренія), інвалідом дитинства 2-ї групи. [PERSON] вжила в їжу отруйні гриби. Позивач відреагувала миттєво: дала сестрі активоване вугілля та викликала швидку допомогу. І приблизно через 20 хвилин швидка вже доставила сестру до інфекційного відділення [PERSON] ЦРЛ ще без жодних симптомів отруєння, тобто в абсолютно задовільному стані, що підтверджує те, що реакція позивача на ситуацію була вчасною і вірною. Позивач також зазначає, що вона по необачності, будучи в шоковому стані, з метою самостійно на смак з'ясувати, які гриби з'їла сестра, сама особисто вжила в невеликій кількості ці самі гриби, про що повідомила лікарів, і таким чином, мала змогу на власному ж досвіді впевнитися на стільки недбалими та непрофесійними були дії медиків в даній ситуації, настільки непідготованою виявилася лікарня до ситуацій з отруєннями. Лише після багатьох нагадувань позивачу надали певну, незначну допомогу, взяли аналізи (які виконували 10 годин) поклали до палати, і саме це дало змогу позивачу перебувати біля сестри у лікарні. 06.11.2012 року сестра позивача померла. Позивач вважає, що дії лікарів та медичного персоналу були непрофесійними, що стало причиною того, що сестра позивача померла. Позивач вважає, що діями лікарів їй завдано матеріальну та моральну шкоду у звязку з чим просить суд стягнути з [PERSON] ЦРЛ та [PERSON] охорони здоровя України матеріальну шкоду у розмірі 10\~680 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 150\~000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] ЦРЛ, [PERSON] охорони здоровя України надали до суду заперечення та їх представники в судовому засіданні пояснили, що проти позову вони заперечують. Допомога [PERSON] надавалася в повному обсязі та у відповідності до медичних протоколів, а тому просять суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник відповідача управління Державної Казначейської служби України в судове засідання не зявився. До суду надійшли заперечення від імені відповідача. Але судом вказані заперечення не приймаються у звязку з тим, що заперечення ніким не підписані. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2012 року в [PERSON] районній лікарні померла [PERSON], причиною смерті якої стало поліорганна недостатність, отруєння грибами. Що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 2043 від 07.11.2012 року, виданого Миколаївським обласним бюро СМЕ. Позивач вважає, що відповідачами у звязку із неналежним наданням медичної допомоги його сестрі 05.11.2012 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку просить стягнути з останніх. Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування компенсації моральної та матеріальної шкоди у зв'язку з неналежним наданням медичної допомоги медичним закладом та працівниками медичної установи, які у даному випадку регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та відповідними постановами Пленуму Верховного Суду України, що регулюють питання відшкодування шкоди. Згідно з ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи у заподіянні шкоди. При відсутності хоча б однієї з вказаних умов на відповідача не може бути покладено зобовязання по відшкодуванню шкоди. На це звернуто увагу у п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якого до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи за заявою позивача було проведено перевірки щодо якості та обставин надання медичної допомоги її сестрі [PERSON], також було відкрите кримінальне провадження та внесено до ЄРДР за № 22012160000000003 від 26.11.2012 року. \~\~ Так, клініко-експертною комісією за фахом «Терапія» управління охорони здоровя Миколаївської облдержадміністрації 14.02.2013 року складено акт № 15, згідно якого зроблено висновок про те, що надання медичної допомоги [PERSON] в умовах [PERSON] ЦРЛ проводилось відповідно до протоколів надання медичної допомоги при гострих отруєннях. Короткотривале знаходження пацієнтки та стрімкий розвиток захворювання вказує на вкрай важке отруєння, при якому летальність досягає 80 90 % незалежно від проведених лікувальних заходів. Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування неодноразово призначалися судово-медичні експертизи щодо встановлення причинного звязку між діями лікарів та медичних працівників та смертю [PERSON] Остання експертиза була проведена 10.10.2017 року Державною установою Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України висновок експертів за № 266/17. Вказана експертиза була проведена комісійно. Згідно висновків вказаної експертизи порушень з боку медичних працівників комісією виявлено не було. Такі ж самі висновки були викладені і в інших висновках експертів. Відповідно дост.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши викладені обставини, приймаючи до уваги недоведеність неправомірності дій медичних працівників щодо настання смерті сестри позивача [PERSON], відсутність встановленого причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та настанням смерті, суд не знаходить передбачених законом підстав для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того судом не може бути взято до уваги твердження позивача про те, що судово-медична експертиза була проведена на підставі медичних документів, в які були внесені недостовірні дані, так як у суду немає про це жодних даних, а є тільки твердження позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed