Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № MKVCGA00000005 від 20.07.2007 року у розмірі 286149,14 доларів США та сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20.07.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] уклали договір № MKVCGA00000005, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит на суму 40000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 21.07.2017 року. Однак відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором в результаті чого станом на 12.06.2015 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 286149,14 доларів США, яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечив. При цьому пояснив, що сума пені за останній рік до моменту звернення до суду банку становить 58124,05 доларів США. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. При цьому подав до суду заяву про застосування позовної давності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно п. 1.1. Розділу 1. Загальні положення Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (нова редакція), затвердженого Загальними зборами акціонерів від 30.04.2009 року [PERSON] змінив своє найменування з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», серія А01 №054809 від 17.07.2009 року. Також встановлено, що 20.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № MKVCGA00000005 відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит на суму 40000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту 21.07.2017 року. Згідно з п. 7.1 умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти у сумі 635,39 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди. Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банку змушений буде звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Порядок нарахування та розмір пені у випадку порушення позивальником зобовязання передбачений п.п. 4.1., 4.2. кредитного договору. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Взятих на себе зобовязань за кредитним договором № MKVCGA00000005 від 20.07.2007 року відповідач не виконав, у звязку з чим станом на 12.06.2015 року виникла заборгованість в розмірі 286149,14 доларів США, що становить 6014854,85 грн. та складається з наступного: 51224,22 доларів США (1076733,08 грн.) - заборгованість за кредитом; 47334,16 доларів США (994964,03 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6738,80 доларів США (141649,56 грн.) - заборгованість по комісії; 167214,48 доларів США (3682062,85 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафи 11,89 доларів США (250 гривень) штраф (фіксована частина), 13625,58 доларів США (286409,68 гривень) - штраф (процентна складова). В свою чергу, ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. При цьому ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Вирішуючи спір, суд також враховує правові позиції Верховного Суду України, які відображені в Постанові від 19.11.2014 року (справа № 6-160цс14) та в Постанові від 06.11.2013 року (справа № № 6-116 цс 13) про те, що відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Крім того, у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи подану до суду заяву про застосування позовної давності, за вважає за необхідне застосувати положення ст. 258 ЦК України та розрахувати пеню за період останніх 12 місяців перед зверненням позивача до суду розмір якої становить та який в тому числі зазначив в судовому засіданні представник позивача 58124,05 доларів США, що еквівалентно 1221767,52 грн. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України), та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору № MKVCGA00000005 від 20.07.2007 року, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача з урахуванням курсу валют, зазначеного позивачем, 177058,70 доларів США, що становить 3721773,87 грн. та складається з наступного: 51224,22 доларів США (1076733,08 грн.) - заборгованість за кредитом; 47334,16 доларів США (994964,03 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6738,80 доларів США (141649,56 грн.) - заборгованість по комісії; 58124,05 доларів США (1221767,52 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафи 11,89 доларів США (250 грн.) штраф (фіксована частина), 13625,58 доларів США (286409,68 грн.) - штраф (процентна складова). Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2265,48 грн. (62 % від загального розміру позовних вимог) судових витрат.

Outcome: partial