Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач 02 листопада 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом в якому зазначив, що 19 лютого 2014 року між Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» та [PERSON] був укладений договір прокату, відповідно до умов якого відповідач отримав у тимчасове платне користування автомобіль марки «Ford», модель (Фокус), хетчбек В, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 20.04.2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ були відкрито виконавче провадження ВП № 50910938 про примусове вилучення у [PERSON] вказаного автомобіля та повернення його власнику Підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ». 16.08.2016 року співробітниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Бажана, 16 автомобіль був вилучений та переданий власнику, який відповідач самовільно утримував та приховував від власника та правоохоронних органів. Однак, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу залишаються у відповідача, який відмовляється їх повернути. За період з 01.08.2015 р. по 16.08.2016 р. відповідач використовував автомобіль в особистих цілях, не повертав його добровільно на вимогу власника та державного виконавця, тому повинен сплатити неустойку за один рік і 16 днів користування автомобілем, яка складає 251\~726,79 грн. Позивач просив стягнути з відповідача неустойку в розмірі подвійної плати за користування автомобілем за період з 01.08.2015 року по 16.08.2016 року в сумі 251\~726,79 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи, що 19 лютого 2014 року між Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» та [PERSON], був укладений договір прокату, відповідно до умов якого відповідач отримав у тимчасове платне користування автомобіль марки «Ford», модель (Фокус), хетчбек-В, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Договір прокату кожного місяця продовжувався, що підтверджується підписанням сторонами договорів прокату на наступні місяці від 21 березня 2014 року, 20 квітня 2014 року, 20 травня 2014 року, 19 червня 2014 року, 19 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 17 вересня 2014 року, 17 жовтня 2014 року, 16 листопада 2014 року,\~ 16 грудня 2014 року (а.с.32-41). Право власності на вказаний автомобіль належить Підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу CAT 247389 від 27.08.2013р. (а.с.42). Відповідно до ч. 1 ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов'язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 788 предметом договору прокату є рухома річ, яка використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. Відповідач умови договору належним чином не виконав, отже у нього виникла заборгованість за договором прокату. 30.04.2015р. Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» була направлена відповідачу вимога з інформацією про розірвання договору прокату, повернення автомобіля та сплату заборгованості (а.с.43). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року, в порядку забезпечення позову у цивільній справі за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення заборгованості, вилучено у [PERSON] та передано на зберігання ТОВ «ТЛА Дніпропетровськ» автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.19-20). Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] оголошено розшук автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.21). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частина 1 статті 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року, яке набрало чинності позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення заборгованості\~ задоволено частково, в частині стягнення з [PERSON], [INFO], ІНН-2604300296, на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» (місцезнаходження: 01013, м. Київ, вул. Госпітальна, 4, ідентифікаційний код 25264533) заборгованості по оплаті станом на 31.07.2015 року за прокат в сумі 90829 грн. та судові витрати. У задоволенні решти вимог Підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» відмовлено (а.с.79-82). Як зазначив позивач 16.08.2016 року співробітниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Бажана, 16 автомобіль був вилучений та переданий законному власнику. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання та пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Оскільки відповідач за період з 01.08.2015 р. по 16.08.2016 р. використовував автомобіль без законних підстав, не повертав його добровільно на вимогу власника, тому має сплатити неустойку розмірі подвійної плати за користування за вказаний період в сумі 251\~726,79 грн. На підставі вище викладеного, враховуючи, що представник позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3775,90 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved