Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач 04.02.2015р. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної(немайнової) шкоди, завданої злочином. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він являється дільничним інспектором міліції СДІМ Тисменицького РВ УМВС. 15 липня 2015року він, виконуючи свої службові обов»язки, пов»язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю, прибув за викликом [PERSON] в [ADDRESS], та виявив відповідача [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп»яніння, і конфліктував з [PERSON], поводив себе агресивно. На його законні вимоги відповідач почав погрожувати йому фізичною розправою, схопив за форменний одяг, внаслідок чого розірвав сорочку та пошкодив погони, після чого намагався повалити на землю. З метою припинення протиправних дій, він відштовхнув [PERSON], останній, відбіг та, піднявши із землі камінь, намагався нанести ним тілесні ушкодження, однак він,позивач, застосував заходи фізичного впливу, і утримував відповідача до приїзду слідчо-оперативної групи. Таким чином, в ході вчинення опору, йому, працівникові правоохоронного органу, було спричинено легкі тілесні ушкодження. Вироком Тисменицького районного суду від 25.11.2014р. [PERSON] засуджено за ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України. Внаслідок неправомірних дій відповідача йому, позивачу, спричинено моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, спричинених особою злочинної поведінки, котрий не дотримується Закону. Просив стягнути з відповідача 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що сплачувати кошти не буде, оскільки ніде не працює. Просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часкового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON], який являється дільничним інспектором міліції СДІМ Тисменицького РВ УМВС, при виконанні ним своїх службових обов»язків щодо охорони громадського порядку, 15 липня 2014року в [ADDRESS], відповідачем [PERSON] було спричинено легкі тілесні ушкодження, а також опір працівникові правоохоронного органу. Згідно вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України, і призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1рік 6місяців.(а.с.3-6). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. При визначенні розміру моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховує перенесені ним душевні страждання, яких він зазнав у зв»язку з неправомірними діями відповідача. Тому з урахуванням суті позовних вимог, обсягу спричинених позивачу моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, те, що відповідач [PERSON] не працює, суд вважає, що з останнього слід стягнути на користь позивача 10000грн. заподіяної моральної шкоди. З відповідача також слід стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial