Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач 10.10.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію у сумі 25 223,64 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явився, відзив на позов не надав, в зв*язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] відпускається теплова енергія в нежитлові приміщення [ADDRESS]. Позивач в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року відпустив відповідачу теплову енергію, що підтверджується актами приймання передачі теплової енергії згідно особового рахунку № [NUMBER]. Розрахунком суми заборгованості встановлено, що відповідач [PERSON] за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року має заборгованість в сумі 25 223,64 гривень, однак рахунки надіслані позивачем Концерном «МТМ» до теперішнього часу не сплачені. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які виникли між сторонами регулюються нормами Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги»(далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Цей обов'язок споживача зазначений і в п.7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги-вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Оскільки в судовому засіданні було встановлено факт надання послуг та наявність заборгованості, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 25 223,64 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved