Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши, що 16.11.2006 р. відповідно до укладеного договору б/н, [PERSON] отримав кредит в сумі - 11100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою визначених відсотків річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Як вбачається з позовної заяви, померлий проживав разом із [PERSON] , яка від прийняття спадщини не відмовилась у визначений законодавством шестимісячний строк, а отже має нести відповідальність перед банком за неповернений своєчасно кредит. Представник позивача Савіхіна А.М. згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримала, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечила. Відповідач [PERSON] , у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 18 червня 2019 року строк, відзив на позовну заяву не подала. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, судом встановлено наступне. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] 16.11.2006 року отримав кредит у розмірі 11100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Дана обставина підтверджується анкетою-заявою за підписом відповідача, розрахунком заборгованості і даний факт відповідачем не оспорюється. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 21 грудня 2018 року позивачем було направлено претензію кредитора до Білогірської державної нотаріальної контори. 21 лютого 2019 року позивачем було отримано відповідь від державного нотаріуса, в якій зазначалося, що до Білогірської державної нотаріальної контори спадкоємці із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до майна померлого [PERSON] не зверталися. Як вбачається з копії паспорта відповідача [PERSON] остання була зареєстрована за однією адресою із померлим [PERSON] по [ADDRESS] . 01 березня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» дружині позичальника [PERSON] - [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги. Згідно інформації державного нотаріуса Білогірської державної нотаріальної контори№450/01-16 від 18.09.2019 року відповідно до претензії АТ КБ «Приватбанк» від 21.12.2018 року, Білогірською державною нотаріальною конторою 11.04.2019 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємці із заявою про прийняття чи про відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Однак, в даному випадку, з досліджених матеріалів справи, судом переконливо встановлено, що відповідач [PERSON] спадщину після померлого [INFO] [PERSON] не приймала, а отже не може бути правонаступником у зобов`язаннях, які виникли за життя останнього. За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволенню не підлягає, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed