Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач 05 травня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з ДП Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 37\~086,72 гривень за період з 19.01.2017 року по 09.06.2017 року. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що він працював на підприємстві відповідача . Був звільнений з підприємства 11 червня 2014 року , однак, при звільненні відповідач не здійснив з ним повного розрахунку та не виплатив заробітну плату . На теперішній час відповідачем належні позивачу кошти не сплачені, попри наявність судових наказів про стягнення заборгованості по заробітній платі, та судових рішень. Вважає, що з відповідача слід стягнути середній заробіток в сумі 37\~086,72 гривень за період з 19.01.2017 року по 09.06.2017 року, виходячи з середньоденної заробітної плати 386,32 гривень. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до суду не з»явився, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Як вбачається з копії наказу № 42-к від 10.06.2014 року [PERSON] працював на підприємстві відповідача і був звільнений 11 червня 2014 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідачем до теперішнього часу не проведено з позивачем остаточного розрахунку та не виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі. Рішенням Жовтневого районним судом м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у справі 331/5812/16-ц було стягнуто з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 травня 2016 по 06 вересня 2016 року в сумі 27042,40 гривень , а також встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] на час звільнення складав 386,32 гривень. Зазначені обставини відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню . Згідно ч. 1 ст. 117 КЗПП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності. Оскільки , до теперішнього часу з позивачем остаточного розрахунку проведено не було , кількість робочих днів з 19.01.2017 року по 09.06.2017 року (дата ухвалення рішення) складає 96 робочих днів , то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за вказаний період дорівнює 96 днів * 386,32 гривень = 37\~086,72 гривень . За таких обставин , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved