Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також - позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.12.2010 р. відповідач отримала кредит у розмірі 2700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку боргу за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею і банком договір. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, в неї станом на 31.08.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 24947,42 грн., з яких: 2147,97 грн. - заборгованість по кредиту; 18036,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3099,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1164,16 грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. Подав клопотання про розгляд справи без участі свого представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, дату і місце судового розгляду була повідомлена належним чином (а.с. 72, 74-75), про причини своєї неявки суд не повідомила, а також заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.12.2010 р. відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею і банком договір (а.с.6). Однак, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 31.08.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 24947,42 грн., з яких: 2147,97 грн. - заборгованість по кредиту; 18036,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3099,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1164,16 грн. - штраф (процентна складова), що слідує з наданого позивачем розрахунку (а.с. 4-5). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов договору і кредит не повернув, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивач одночасно заявив вимоги про стягнення пені з комісією в сумі 3099,08 грн., не розмежувавши їх, та штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1164,16 грн. - штраф (процентна складова), які застосовані як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача штрафів. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 93,32 %, то з відповідача у відповідності до статті 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1285,94 грн. А також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати за розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420 грн. 00 коп. (а.с. 67-68). На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 1049 ЦК України,

Outcome: partial