Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFIWF111401078 від 05.10.2012 року в розмірі 12\~371,48 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 4166,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобовязання за договором порушила, внаслідок чого має заборгованість станом на 12.08.2016 року в розмірі 12\~371,48 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, 05.10.2012 року [PERSON] заповнила заяву позичальника № IFIWF111401078, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами ПАТ КБ «Приватбанк» складає кредитний договір. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі меморіального ордеру від 05.10.2012 року судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконало та надало [PERSON] 4166,00 грн. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що відповідач має заборгованість станом на 12.08.2016 року в розмірі 12\~371,48 грн., з них: 4166,00 грн. кредит; 3,92 грн. проценти за користування кредитом; 336,91 грн. комісія за користування кредитом; 6799,34 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 565,31 грн. штраф (процентна складова). Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з штрафу, підтверджується наданими доказами: заявою позичальника № IFIWF111401078, витягом із Умов і правил надання банківських послуг. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.4.5.5 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 90 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості. Згідно з п. 14 заяви позичальника № IFIWF111401078 та п. 1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день. В постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 11\~306,17 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 4166,00 грн. кредит; 3,92 грн. проценти за користування кредитом; 336,91 грн. комісія за користування кредитом; 6799,34 грн. пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судові витрати із сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 11\~306,17 грн. х 100 / 12\~371,48 грн. = 91,39 % (частина задоволених позовних вимог); 1378,00 грн. х 91,39 % = 1259,35 грн.

Outcome: partial