Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, як подружжя яке має дітей. Заявники посилаються на те, що 02.08.2013 року вони уклали шлюб. Спільне життя не склалось. Близько півроку вони шлюбних відносин не підтримують. Подальше сумісне життя вважають неможливим і тому вони прийшли до згоди про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], 2014 року народження. Вони досягли письмової згоди, що їх спільна дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із матір'ю [PERSON], а батько - [PERSON] постійно братиме участь у вихованні сина до досягнення ним повноліття, щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов його життя. За результатами досягнутої згоди між ними укладено договір від 04.08.2017 року про визначення місця проживання і умов виховання дитини, розподілу спільного майна та сплати аліментів. Заявники в судове засідання не з»явились. Надали заяву про підтримку заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно ст.109 СК України, подружжя яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 02.08.2013 року (а.с.10). Як вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, сторони мають від шлюбу сина - [PERSON], [INFO] (а.с.17). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. З березня 2017 року сторони шлюбних відносин не підтримують. Подальше сумісне життя є неможливим і тому вони прийшли до згоди про розірвання шлюбу. 04.08.2017 року заявниками укладено письмовий договір про визначення місця проживання і умов виховання дитини, розподілу спільного майна та сплати аліментів. Будь-які спори щодо майна або утримання та виховання дитини у сторін відсутні. Згідно ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вищенаведеного, умови ст. 109 СК України сторонами виконані, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved