Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія « АХА Страхування» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 30963,09 грн. та судових витрат в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодився та пояснив, що відповідач не був повідомлений позивачем про дату огляду пошкодженого транспортного засобу, при огляді присутній не був, пошкодження, вказані при огляді, не співпадають з пошкодженнями автомобіля Субару, вказаними у довідці ДАІ, що свідчить про можливість проведення ремонту інших ушкоджень автомобіля ніж ті, що виникли внаслідок ДТП, а також позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду, тому з цих підстав просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 20900Га/13зп, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Субару» державний реєстраційний номер АР 0686АМ. /а.с.5-10/. 03 жовтня 2013 року о 12-00 в м. Запоріжжі по пр.Металургів сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Субару», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON]. Вина [PERSON] в даній ДТП підтверджується постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2013 року, яка набрала законної сили, і якою він визнаний винним у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України за ст.124 КпАП України, на нього накладене адміністративне стягнення. При цьому, у судовому засіданні [PERSON] свою провину у скоєнні даної ДТП визнав повністю./а.с.11/. На момент ДТП між [PERSON] та ПАТ «СК «АХА Страхування» був дійсний договір добровільного страхування наземного транспорту № 20900Га/13зп від 30.01.2013 року, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Субару», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно поданих страхувальником заяв був зроблений розрахунок страхового відшкодування, та на підставі страхового акту № 1.001.13.14499/VESKO38411 від 29.10.2013 р. ПАТ «Страхова Компанія «АХА Страхування» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 78064,09 грн., що підтверджується наданою суду належним чином завіреною копією платіжного доручення №67869 від 30.10.2013 року. /а.с.27-30/. Суду надані копії довідки ДАІ від 03.10.2013 року про те, що у результаті ДТП 03.10.2013 року автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження передніх крил, бамперу, капоту, фар та решітки радіатору /а.с.17/; протоколів огляду транспортного засобу від 04.10.2013 року та 08.10.2013 року, здійсненого фахівцем [PERSON] за участі власника автомобіля «Субару» [PERSON] та представника СК «АХА Страхування» /а.с.18-19/. Суду надана калькуляція висновок відновлювального ремонту автомобіля «Субару», державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснена на суму 98084,10 грн. /а.с.20-23/. Також, наданий рахунок ПП [PERSON] №717 від 08.10.2013 року про проведені ремонтні роботи автомобіля [NUMBER], який містить, зокрема, такі виконані роботи, як заправка кондиціонера, мийка, окрас дверей, р/с передніх лівої та правої дверей, розвал сходження, ремонт лівого лонжерону, ремонт лівої передньої двері, ремонт правого лонжерону, усунення перекосів лонжеронів, капоту, крила передні ліве та праве, шланг омивача, дифузор вентилятора, підкрилок передній лівий, підрамник; цим рахунком не обумовлені витрати матеріалів на фарбування фарба, лак та витратні матеріали, та рихтування не зазначено, що саме рихтувалось, при цьому витратні матеріали на 600 грн. представник відповідача зазначила? що відповідач не згоден з вказаними роботами та витратами на матеріали, оскільки у рахунку не зазначено, що такі роботи є наслідком ДТП. ПАТ «СК «Юнівес», де застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], виплатило ПАТ «СК «АХА страхування» страхове відшкодування за фактом даної ДТП у сумі 49000 грн.. Вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою , має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому, у відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку позивачем надані докази того, що стався страховий випадок внаслідок ДТП 03.10.2013 року, позивач, як страхова компанія, виконав умови договору страхування № 20900Га/13зп від 30.01.2013 року, та здійснив виплату вартості фактично здійсненого ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] у сумі 78064,09 грн., що підтверджується наданою суду належним чином завіреною копією платіжного доручення №67869 від 30.10.2013 року. Також, відповідач не оспорює своєї провини у скоєнні вказаної ДТП, та його провина підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від14.10.2013 року, яка набрала законної сили. Проте, відповідно до постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії винного були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В даному випадку позивач довів факт спричинення шкоди та наявності особи, яка винна у її спричиненні, проте суд приходить до висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт наявності причинного зв»язку між подією ДТП та діями відповідача в частині розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Субару», який зроблений на підставі протоколів огляду пошкодженого автомобіля від 04.10.2013 року та від 08.10.2013 року, та калькуляції фахівця [PERSON] та ПП [PERSON], оскільки відповідач не був повідомлений про час та місце огляду пошкодженого автомобіля «Субару», принаймі, суду не надано доказів його належного повідомлення, автотоварознавча експертиза пошкодженого автомобіля, судячи з наданих суду додатків до позову, не проводилась, а її висновок міг би бути належним доказом наявності причинного зв»язку між спричиненою шкодою та діями саме відповідача. Крім того, протоколи огляду автомобіля «Субару» містять розходження з пошкодженнями вказаного автомобіля, вказаними у довідці ДАІ, а також містять розходження між собою, при чому незрозуміло, чому при первісному огляді автомобіля 04.10.2013 року фахівець не помітив руйнування обох фар, передньої решітки радіатора, сколу лакофарбового покриття на правій двері, та інші, а вказав про них лише 08.10.2013 року. Також, у договорі страхування № 20900Га/13зп від 30.01.2013 року відсутні дані про ступінь зносу автомобіля [NUMBER] та можливі його пошкодження, оскільки вказаний автомобіль є 2006 року випуску. З наданих суду документів не вбачається, що при визначенні вартості відновлювальних робіт враховувалась ступінь зносу вказаного автомобіля. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити, які саме ремонті роботи пошкодженого автомобіля згідно наданих калькуляцій проведені з метою усунути шкоду, спричинену діями саме відповідача внаслідок ДТП, а відтак і можливості задовольнити заявлені позовні вимоги. Крім того, відповідно до ст.257,267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, вона застосовується судом за заявою сторони у справі, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. В даному випадку строк позовної давності вираховується з моменту виплати страховою компанією страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування власнику пошкодженого автомобіля 30.10.2013 року, тобто позивач мав право звернення до суду з таким позовом до 30.10.2016 року. Позовна заява подана до суду 14.12.2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Представник відповідача у судовому засіданні заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності. З боку позивача не наведено жодних поважних причин пропуску такого строку, не заявлено клопотання про його поновлення. З таких підстав суд приходить до висновку про те, що позивач пропустив строк позовної давності, причин для його поновлення не навів, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed