Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Подружжя [PERSON] уклали шлюб, який 30 вересня 2003 року зареєстрували у Носівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівської області, про що було зроблено актовий запис за № 89. Від шлюбу сторони мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 13 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що подружнє життя не склалося, протягом тривалого часу вони не підтримують шлюбних відносин у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, шлюб зберегти не можливо. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 770 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 13). Відповідно до підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн. Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який відповідно до підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягав сплаті при поданні цього позову, а решту стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved