Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач 02.03.2018 року звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], предметом якої є стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі та мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони проживають разом, але фінансової допомоги їй та їхній доньці відповідач не надає. Позивач весь час знаходиться поруч з дитиною, через її малий вік не має можливості працевлаштуватися, власних джерел доходу не має, її батьки є пенсіонерами та не мають можливості надавати їй матеріальну допомогу. Відповідач є працевлаштованим, отримує постійний заробіток, сплачує аліменти на доньку від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], у розмірі 25% від всіх доходів, тому, на думку позивача, має сплачувати аліменти і на утримання їх дитини. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У підготовче засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити /а.с.29/. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі /а.с.30/. Третя особа у підготовче засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, надала суду пояснення щодо позову, в якому зазначила, що відповідач на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27.01.2011 року сплачує аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на обліку у лікаря-кардіолога з діагнозом: вроджена вада серця, кооптація аорти, стан після операції, яка була проведена в 2007 році, у зв'язку з чим потребує постійного систематичного, регулярного лікування, медичних контрольних оглядів кардіохірурга, а також реабілітації медикаментозними препаратами. Наведені в позовній заяві відомості щодо сплати відповідачем аліментів на утримання їхньої спільної доньки [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки у 2014 році відповідач звільнився з займаної посади, аліменти, стягнуті за рішення суду не сплачує, має заборгованість в розмірі 29276,47 грн. Вона періодично отримує грошові перекази від відповідача на різні суми (в середньому 1000 грн. щомісяця), але аліментних платежів на її адресу не надходить. З огляду на ці обставини, вважає, що задоволення позову в повному обсязі призведе до порушення прав її дитини та стягнення заборгованості, оскільки відстрочить її стягнення в часі. Водночас, при визначенні розміру аліментів покладається на розсуд суду. Просить розглянути справу без її участі /а.с.25-26/. При цьому суд звертає увагу, що дане пояснення третьою особою не підписано та не містить дати його складання. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та ухвалити рішення про задоволення позову у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.04.2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шумилинського райвиконкому Вітебської області, актовий запис №14 /а.с.9/. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Ця обставина підтверджується Свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідач працює помічником машиніста екскаватора у ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», має на утриманні неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], сплачує аліменти за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27.01.2011 року в розмірі 25% від усіх видів його заробітку (доходу). Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обов'язків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» статтю 183 Сімейного кодексу України було доповнено частиною 5, відповідно до якої, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, законодавцем було визначено, що розмір аліментів на одну дитину складає одну чверть. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки вони стягуються на одну дитину. Щодо пояснень третьої особи слід зазначити, що з викладених в них обставин випливає право [PERSON] на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема -стягнення заборгованості за аліментами та стягнення додаткових витрат на дитину тощо, але дані обставини не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи та не можуть бути підставою для відмови у позові. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved