Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

ПАТ по газопостачанню та газифікації „Львівгаз звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за спожитий газ, покликаючись на те, що відповідачі за місцем свого проживання в [INFO] в Львові є споживачами послуг з газопостачання, що надавалися ним у відповідності до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року №2246. У відповідності до цих Правил, мешканці вказаної квартири несуть обовязок по оплаті вартості спожитого природного газу. Однак, такі зобовязання вони не виконували належним чином, допустили утворення заборгованості в розмірі 3551,47 грн. Оскільки протягом тривалого часу відповідачі заборгованість за надані ним послуги газопостачання не погашають, а тому вважає, що до них слід застосувати наслідки прострочення виконання грошового зобовязання, передбачені ст. 625 ЦК України у виді трьох відсотків річних, що за період з 11.08.2014 року по 22.02.2016 року включно становить в розмірі 606,13 грн., та інфляційних нарахувань за період прострочення виконання грошового зобовязання з 11.08.2014 року по 22.02.2016 року включно в розмірі 43,78 грн. А тому просить позов задовольнити. В ході судового розгляду справи, представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 10696,13 грн., станом на 1.04.2016р.; інфляційні витрати у розмірі 606,13 грн. та 43,78 грн. трьох відсотків річних,за період до липня 2015р.; за інший період позивач не виявив бажання нараховувати інфляційні витрати. В судовому засіданні, представник позивача заявлені вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення викладені у фабулі позову та їх уточненнях. Відповідачі [PERSON],[PERSON], [PERSON] в судове засідання втретє не з»явились ; про час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України;суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів та доказів; в судових засіданнях при розгляді клопотань та заяв про відвід судді, відповідачка [PERSON] проти позову заперечила з мотивів відсутності договірних відносин між ними та ПАТ «Львівгаз». Суд, зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/. Судом встановлено, що згідно з довідкою ЛКП «Цитадель-Центр» від 17.02.2016 року, в квартирі № 5 будинку № 8б на вул. Устияновича в м. Львові, що належить до приватної власності, зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як встановлено судом, позивачем ПАТ по газопостачанню та газифікації »Львівгаз» надаються послуги газопостачання квартири № 5 будинку № 8б на вул. Устияновича в м. Львові, а відповідачі, як мешканці квартири, в заявлений позивачем період з 11.08.2014 року по 01.04.2016 року, користувалися ними та частково сплачували за отримані послуги. Таким чином, сторонами договірних відносин по наданню послуг з газопостачання є, з однієї сторони, ПАТ по газопостачанню та газифікації „Львівгаз як постачальник природного газу, а з другої сторони відповідачі як споживачі послуг з газопостачання до їх квартири, оскільки усі проживають у квартирі № 5 будинку № 8б на вул. Устияновича в м. Львові та користуються забезпеченими позивачем послугами. Судом також встановлено, що між сторонами існують зобовязання з газопостачання та оплати такої з актів цивільного законодавства, зокрема, Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року №2246. Тому при виконанні своїх зобовязань кожна сторона повинна дотримуватись вимог закону, якими врегульовано поняття виконня зобовязання. Матеріалами справи встановлено, що облік спожитого газу здійснювалось за показами газового лічильника №171374-96, який встановлений, підключений та опломбований ПАТ «Львівгаз» за місцем проживання відповідачів. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальну послугу, якою у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являється послуга з газопостачання. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім цього, у відповідності до пунктів 17 та 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року №2246 споживач зобовязаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця, вносити плату за надані послуги з газопостачання. Однак, як вказав представник позивача в судовому засіданні, відповідачі користуючись послугами газопостачання, такі послуги регулярно та в повному обсязі не оплачували, допустили утворення заборгованості. Як вбачається із представленого розрахунку, протягом періоду з 11.08.2014 року по 01.04.2016 року відповідачі вносили оплату за послуги газопостачання не в повному розмірі, у звязку із чим на кінець періоду утворилася заборгованість в розмірі 10696,13 грн.. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідачі отримавши за спірний період послуги з газопостачання належної якості, зобовязані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, оскільки відповідачами безпідставно допущено утворення заборгованості в розмірі 10696,13 грн. за спірний період з 11.08.2014 року по 01.04.2016 року, тому позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості в указаному розмірі. Крім цього, оскільки відповідачі порушили наявне у них грошове зобовязання по своєчасній оплаті послуг газопостачання, а відтак позивач вправі вимагати від них в порядку ст. 625 ЦК України відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від відповідачів за користування утримуваними ним грошовими коштами (три відсотки річних). З врахуванням наведеного, а також того, що згідно розрахунків позивача, за період з 11.08.2014 року по 22.02.2016 року включно три відсотки річних становлять суму в розмірі 606,13 грн., а інфляційні нарахування за період прострочення виконання грошового зобовязання з 11.08.2014 року по 22.02.2016 року включно в розмірі 43,78 грн., тому суд вважає позовні вимоги в цій частині також підставними, у звязку із чим їх слід задовольнити. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем документально підтверджені судові витрати слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved