Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Після повторного авторозподілу 12.11.2018 року справа прийнята до провадження. [PERSON] подав позов про визначення його частки та визнання права власності на неї у спільному майні подружжя, в розмірі Ѕ частки квартири [ADDRESS] , з підстав придбання зазначеної квартири у період шлюбу з [PERSON] подала зустрічний позов про розподіл спільного сумісного майна подружжя та через відступлення від засад рівності часток при розподілі спільного сумісного майна подружжя, визнати, що частка [PERSON] в спільному майні подружжя, а саме: квартирі [ADDRESS] , становить 2/3 частин. Також, [PERSON] просила суд стягнути, на свою користь, з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно. Підставою зустрічного позову є неврахування [PERSON] інтересів дітей при поділі спільного майна та тривале ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дітей які проживають з [PERSON] В судовому засіданні сторони підтримали свої позовні заяви та заперечували проти заяв іншої сторони. Судом встановлено: Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року шлюб, що був зареєстрований 25.11.2006 року між [PERSON] до [PERSON] - розірвано (а.с.33). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.31,32). Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.09.2012 року, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,7 кв.м. (а.с.35). Докази переводів грошових коштів [PERSON] (а.с.71-88) суд не приймає до уваги, так як вони стосуються періоду перебування сторін у шлюбі, а підставою позову є ненадання матеріальної допомоги після розірвання шлюбу. Докази переводів грошових коштів [PERSON] (а.с.89-105) суд приймає до уваги частково, саме ті де зазначено призначення платежу - аліменти, та зазначає, що вони були нерегулярні, мінливі. Відповідно до ст.60 Сімейного КодексуУкраїни, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщоіншеневизначено домовленістю міжними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно п.2. ч. 2 ст.372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» за №11 від 21 грудня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обгрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не дбав у повній мірі про матеріальне забезпечення сім`ї та про утримання спільного майна, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини спірної квартири та за [PERSON] визнати право власності на 1/3 частину спірної квартири. Щодо вимоги зустрічного позову про стягнення аліментів. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду вищенаведеного, суд вважає, що з урахуванням принципів справедливості, рівності та обґрунтованості, достатнім є стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, враховуючи те, що [PERSON] не довела розмір витрат на утримання дітей у сумі 20000 грн. при заявлених позовних вимогах у 10000 грн., а також не надала суду доказів необхідності стягнення з [PERSON] більшої частки на утримання дітей ніж її частки. Розподіл судових витрат суд поводить відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial