Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.04.2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, на підставі якого останній був наданий кредит в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору. Однак позичальник не виконує вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту станом на 30.04.2014 року в сумі 45639 грн. 78 коп., у тому числі: 9636 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом, 33354 грн. 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2149 грн. 51 коп. штраф (процентна складова). Представником позивача за довіреністю Бучакчийський С.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості та судові витрати. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що [PERSON] отримувала одну кредитну картку терміном дії квітнень 2009 року. У зв'язку з втратою роботи, 09.02.2009 року [PERSON] зверталася до банку із заявою про розірвання договору та розстрочку виплати заборгованості. Проте відповіді на свою заяву з банку не отримала. Крім того, згідно Правил користування платіжною карткою, строк погашення процентів по кредиту за попередній місяць становить один місяць, а строк погашення кредиту в цілому настає в останній день місяця терміну дії платіжної картки. Таким чином, перебіг строку позовної давності на вимоги щодо повернення заборгованості по кредиту, наданого під час користування платіжною карткою, розпочався з наступного дня після припинення терміну дії платіжної картки. З огляду на те, що термін дії платіжної картки, виданої відповідачу позивачем сплинув 30.04.2009 року, то за положеннями ст. 257 ЦК України строк позовної давності минув. Просила застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, [PERSON] 03.04.2006 року отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до 30.04.2009 року. Відповідно до п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки зазначений на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. [PERSON] не виконала своїх зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів, обумовлених договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як встановлено судом та підтверджено листом ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] видавалася одна кредитна картка , строк дії якої становив три роки, а саме до 30.04.2009 року. Відповідно до матеріалів справи, останній платіж з погашення заборгованості по кредиту [PERSON] зробила 01.12.2008 року в сумі 360 грн. Таким чином, [PERSON] не виконала свого зобов'язання щодо погашення боргу до 30.04.2009 року, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 06.06.2014 року, тобто з пропуском установленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Строк дії договору сторін не залежить від стану виконання зобов'язань і не може вважатися продовженим через невиконання зобов'язань. ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляло про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, а у відповідності до ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, пропуск цього строку тягне відмову у захисті порушеного права та є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed