Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

ПАТ «СК» АХА Страхування» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обгрунтування позовних вимог вказує, що між позивачем та представництвом «Лабораторія Іннотек Інтернасіональ» в Україні було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту від 11.11.2015 року № 90961а5к3 - надалі Договір (а.с. 14-16). Предметом Договору були майнові інтереси представництва «Лабораторія Іннотек Інтернасіональ» в Україні, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний номерний знак [NUMBER]. 07.12.2015 року в м. Києві по вул. Мала Житомирська сталася ДТП за участю автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП застрахованому автомобілю було спричинено механічні ушкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року у справі № 761/1193/16-п відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. 16 грудня 2015 року Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 5616,04 грн. Просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу сплачене страхове відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився свої інтереси доручив представляти адвокату [PERSON]. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що представник позивача не надав належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «СК» АХА Страхування» та представництвом «Лабораторія Іннотек Інтернасіональ» в Україні було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту від 11.11.2015 року № 90961а5к3 - надалі Договір (а.с. 14-16). Предметом Договору є майнові інтереси представництва «Лабораторія Іннотек Інтернасіональ» в Україні, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно п. 8 вказаного договору особи, допущені до керування ТЗ - особи, які мають право керувати ТЗ на законних підставах. Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності в Україні, затвердженої Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 18/01/1996 року № 30 здійснення представницьких функцій в Україні повинно проводитися на підставі доручення іноземного суб'єкта господарювання. Згідно ч. 2, 4 ст 95 ЦК України представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Як видно із п. 35 Договору керівником є [PERSON] Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 83427669 (а.с.17) 07.12.2015 року в м. Києві по вул. Мала Житомирська сталася ДТП за участю автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП застрахованому автомобілю було спричинено механічні ушкодження. Отже, суд приходить до висновку, що застрахованим автомобілем під час ДТП керувала громадянка [PERSON], яка не визначена у п. 8.1 Договору. Особою, що повідомила про настання події є також не представник вигодонабувача, а учасник ДПТ, хоча зазначено про те, що документ, що засвідчує право особи написати заяву додається (а.с. 21-24). Позивач не надав суду будь-яких документів з цього приводу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року у справі № 761/1193/16-п відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Статтею 993, 1191 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» зазначено право страховика пред'явити регресний позов про стягнення страхового відшкодування за договором майнового страхування. Згідно ч. 2 ст 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Одже аналізуючи вимоги закону та надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що у позивача не виникло право регресу за укладеним договором страхування (а.с. 14-16), так як не було дотримано вимоги п. 8.1 Договору. Обставини ДТП не являються страховим випадком. В обґрунтування позовних вимог позивачем подано наступні документи - платіжне доручення від 16 грудня 2015 року № 212885 (а.с.1). Суд оцінює даний доказ критично та вважає його недопустимим. Відповідно до глави 3 п. 3.1. Інструкції про безготівкові рахунки в Україні, затвердженій Постановою НБУ від 21/01/2004 року № 22, згадане платіжне доручення оформлене не за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції. У платіжному дорученні відсутні відомості про дату одержання банком платіжного доручення, відсутні відомості про проведення банківської операції за вказаним дорученням, підписи керівників платника і печатка. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем сплачене страхове відшкодування. Також розмір спричиненої відповідачем шкоди доводиться недопустимими доказами. Як зазначено позивачем, страхове відшкодування сплачено за рахунком № 9792 від 09.12.2015 року (а.с. 32), який суперечить вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік в Україні» та не містить обов'язкових реквізитів: посади, підпису особи, що склала рахунок, та печатку підприємства. Рахунок складений невідомою особою, що не є керівником ТОВ «Авто-Мотив Лтд», вказана особа склала і акт огляду транспортного засобу (а.с. 26). Окрім того із вказаного рахунку видно, що роботи виконувались на підставі Договору № 190515 від 19.05.2015, тоді як ДТП відбулася 07.12.2015 року. Тобто можна зробити висновок про те, що пошкодження автомобіля були раніше, ніж сталася ДТП. Інших доказів вважати інакше, позивач не надав. Судом також критично оцінюється акт огляду транспортного засобу (а.с. 26), який складений невідомою особою, без повідомлення відповідача. Всупереч вимогам ст.ст 5,7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», розмір шкоди визначено не суб'єктом оціночної діяльності, фізичною особою [PERSON], який і склав рахунок на сплату коштів за надані послуги по ремонту автомобіля (а.с. 26). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вище викладеного суд вважає позов необґрунтованим та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed