Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

ПАТ «Приватбанк», який являється правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18402,48 гривень, а також сплачені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами 29.12.2007 року укладено догові б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000.00 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ «Приватбанк» умови договору виконав. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, в зв'язку із чим станом на 30.10.2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 18402,48 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить позов задоволити, справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно в 2007 році отримав від позивача кредит в розмірі 7000.00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кредитну картку. Обізнаний з умовами та правилами надання банківських послуг на той час не був, оскільки банк їх не надав. Про кредитну заборгованість дізнався у 2013 році. Строк дії кредитної картки закінчився в 2009 році. Проте, позивач не скористався своїм правом у трирічний строк на звернення до суду, тому відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі, та відповідачем [PERSON] укладено договір, за умовами якого Банк надає кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач ПАТ «Приватбанк» умови договору виконав, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, в зв'язку із чим станом на 30.10.2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 18402,48 гривень, яка складається з із заборгованості за кредитом в розмірі 16 693.26 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 356.72 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 852.50 грн. Відповідач підтвердив, що підписав заяву між ним та Банком, і отримав платіжну картку. Підпис відповідача на заяві свідчить про те, що останній ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У ході судового розгляду справи встановлено, що Банк виконав свої зобов'язання за договором, відкрив відповідачу картковий рахунок із обумовленою договором сумою кредитного ліміту строком дії картки на два роки. У ході розгляду справи встановлено, що відповідачем були порушені зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів. Позивачем було надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 31.03.2014 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 18402,48 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 16693.26 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 356.72 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 852.50 грн. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідається або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Договір між сторонами було укладено 29.12.2007 року, в цей же день відповідач отримав платіжну картку МЕТРО №7777030001504623 термін дії якої два роки 10/09. Згідно п 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається строк, на який видана платіжна карта позичальнику, це 12 місяців. Таким чином, у спірних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту останнього дня місяця дії картки (31 жовтня 2009 року). Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом 22.11.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, не надано суду доказів того, що [PERSON] було видано нову картку після спливу дії старої, а відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed