Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

ПАТ « Райффайзен Банк Аваль » звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно, мотивуючи тим, що 18.12.2007 року між банком і відповідачкою укладено кредитний договір № 014-09.5-81250, згідно якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 30 000,00 доларів США до 17.12.2017 року під 14 % річних. Однак відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 26 726,57 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на житловий будинок [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що заборгованість виникла через її хворобу, в даний час вона повернула банку біля 2000 доларів США. Позов не визнає, оскільки вчасно сплачувала поточні платежі, вимогу банку про дострокове повернення кредити вона не отримувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не є обґрунтованим на законі, а тому відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до укладеного кредитного договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 014-09.5-81250 від 18.12.2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав договір з [PERSON], за яким банк надав відповідачці 30 000,00 доларів США до 17.12.2017 року під 14 % річних. Згідно з ст.105 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Як було встановлено у судовому засідання між сторонами внаслідок укладення договору кредиту виникли дійсні зобов'язальні правовідносини. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідачки станом на 05.03.2014 року заборгувала позивачу всього 26 726,57 доларів США. В той же час у вимозі про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 20.03.2014 року прострочена заборгованість перед банком складає: 647,60 доларів США - прострочена сплати кредиту; 1672,00 доларів США - прострочення сплати відсотків; 7 892,59 доларів США - нарахована пеня. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив про добровільне погашення заборгованості в розмірі 466 доларів США і відповідно 1216,11 доларів США. При відмові в задоволенні позову суд також приймає до уваги, що вимога направлена відповідачці 20.03.2014 року з рекомендацією достроково погасити заборгованість протягом 30 календарних днів. Разом з тим, до суду банк звернувся з позовом вже 28.03.2014 року, тому відповідачка була позбавлена права добровільно достроково погасити кредит у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином судом достовірно встановлено, що позивач не надав суду обґрунтованих доказів стосовно дійсної кредитної заборгованості відповідачки [PERSON] перед банком, адже відповідачка сплачувала кредит з відповідними платежами згідно долучених до справи випискою по рахунку, а обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком відповідно до положень ст.60 ЦПК України. Так як суд всебічно та повно встановив всі обставини справи, необхідні для вирішення матеріально-правового спору, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed