Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач 08.07.2016 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 08.02.2002 року позивач за дівочим прізвищем [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який 22.05.2003 року був розірваний, але подружжя залишилося проживати разом. [INFO] року від шлюбних відносин у сторін народилася спільна дочка [PERSON]. На цей час доньці виповнилося повних 9 років. З 2010 року подружжя припинили спільне проживання. Позивач з донькою згодом переїхали до м. Охтирка на постійне проживання до квартири своєї матері за адресою по [ADDRESS] де вони фактично проживають на цей час разом. Відповідач залишився проживати у [ADDRESS]. Між позивачкою та відповідачем з 2000 року тривають судові розгляди з приводу поділу майна подружжя. Відповідач на доньку належного матеріального забезпечення не надає. При розмові про аліменти відповідач викидає промову, що - дослівно: «з тебе достатньої 400 гривень на місяць». Відповідач офіційно не працевлаштований, але має власне нерухоме майно, транспортний засіб, здійснює торгівельну діяльність на торгівельних точках по м.Тростянець, де торгує також з рідною мамою, але від офіційної реєстрації як суб'єкт підприємницької діяльності ухиляється. Позивач займається підприємницькою діяльністю, здійснює платежі за комунальні послуги, повністю утримую неповнолітню дочку за власний рахунок, що не вистачає для забезпечення доньки на необхідному соціально - побутовому рівні. Відповідач від покладеного на нього обов'язку у відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України ухиляється. Розвиток неповнолітньої доньки вимагає вкладення коштів на придбання одягу, інших побутових потреб, що вимагає значних коштів. На цей час значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, ліки, підвищилися тарифи за комунальні послуги, що зумовило зростання витрат на утримання неповнолітньої доньки. Іншого забезпечення позивач та неповнолітня донька не мають. Будь-яких обставин, які обмежують можливість стягнення аліментів з відповідача при сучасних умовах і обставинах не існує. Стан здоров'я відповідача дозволяє утримувати неповнолітню доньку на належному матеріально - побутовому рівні. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд присудити стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року, аліменти в розмірі по 1000,00 грн. твердої грошової суми щомісячних виплат, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, які сплачувати на користь матері неповнолітньої дитини [PERSON]. Позивач також просила суд допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць та вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 88 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена судом про час і місце розгляду справи, від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.137). Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, пояснили, що відповідач не є батьком [PERSON], що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач з моменту народження дитини протягом 9 років ніяких претензій до відповідача з питання сплати аліментів чи будь-яких претензій не висувала. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.02.2002 по 22.05.2003 року (а.с. 7,8). [PERSON] народилась [INFO] року. Актовий запис про народження [PERSON] вчинено 02.04.2007 року за № 52 на підставі заяви матері - [PERSON],[INFO], громадянки України. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00017489156 від 28.12.2016 запис про батька дитини [PERSON], відомості про дату народження, громадянства, та місце проживання якого відсутні, здійснено за вказівкою матері дитини - на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.9,163-165). Таким чином, [PERSON] була народжена позивачем майже після 4 років з моменту розірвання шлюбу сторін у справі, а актовий запис про народження та запис про батька цієї дитини було здійснено за вказівкою позивача. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України обов'язок утримувати дитину покладено на її батьків. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (частина 1 та 2 статті 122 Сімейного кодексу України). Якщо мати і батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визнається за заявою матері та батька чи за рішенням суду (частина 2 статті 125 Сімейного кодексу України). Виходячи з аналізу указаної вище норми, походження дитини від батька, яка була народжена не у шлюбі, може бути встановлено або на підставі актового запису про народження дитини, який має бути вчинено на підставі спільної заяви батька і матері, або рішенням суду. З огляду на викладене, оскільки на час народження [PERSON] відповідач не перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, спільної заяви із останньою про запис себе батьком дитини, до органу реєстрації актів цивільного стану вони не подавали, то відповідно до статті 135 Сімейного Кодексу України батьківство [PERSON] -відповідача у справі щодо вказаної дитини не встановлене. Рішення суду про встановлення батьківства відповідача щодо [PERSON] з підстав, визначених статтею 128 Сімейного кодексу України, позивачем не надано. За таких обставин, позивачем не доведено походження її доньки від відповідача відповідно до частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України. Крім того, суд враховує, що за даними управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області позивач отримувала допомогу як одинока мати відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на дитину [PERSON], [INFO] (а.с.147). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої [PERSON] відсутні. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України оскільки позов задоволенню не підлягає, підстави для компенсації понесених позивачем судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed