Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач 06.03.2017 звернулася до суду з позовною заявою та зменшуючи розмір позовних вимог, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] вона народила сина, [PERSON], батьком якого є відповідач. Син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровою людиною, інших аліментних зобов'язань не має, а тому у нього є можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу. Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, наполягала на їх задоволенні, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала (а.с.38). Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка (а.с.22), поштові повідомлення, які направлялись за адресою реєстрації відповідача та повернулись на адресу суду з відміткою про отримання ним особисто судових повісток (а.с.26,31). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] позивач народила сина, [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.11.2014 (а.с.6), батьком дитини є відповідач, [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, про що засвідчує довідка Красівської сільської ради №356 від 13.02.2017 (а.с.7). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За приписами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 4928 внесено зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний Закон набрав чинності 08.07.2017. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, що діяла на час подачі позову та якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змінами у законодавстві та в подальшому у даній справі стягнення аліментів має здійснюватися у розмірі 1/4 частки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою пред'явлення позову є 06.03.2017, а тому саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, сина, [PERSON], приймає до уваги те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, є фізично здоровим, інші аліментні зобов'язань відсутні. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача, на утримання їх малолітньої дитини, сина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 06.03.2017 по 07.07.2017, а з 08.07.2017 - 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved