Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач 06.06.2019 року звернувся до суду з позовом до про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований відповідач колишня дружина [PERSON] , яка з січня 2017 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації відмовляється, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщення. Просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.08.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідно положень\~ст. 280-282 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу, зареєстрованого на Центральній універсальній біржі «Інтер Круг» 10.02.1998 року під реєстровим номером 805, зареєстрованого Донецьким бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №37 за реєстровим №5080 від 19.02.1998 року. [PERSON] перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19.04.2017 року розірваний, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області та рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 19.04.2017 року, яке набрало законної сили 04.05.2017 року. За адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1949 року народження, та [PERSON] , 1952 року народження. Відповідно до акту, складеного 21 травня 2019 року, [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , з січня 2017 року. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статі 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог\~ст.ст. 76, 81 ЦПК України\~докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача, щодо визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS] , і створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратили право на користування вказаним житлом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved