Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач 01.03.2019 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб укладений між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову відзначено, що 18.07.2017 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON] . Зазначає, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться з червня 2018 року. Донька проживає з позивачем, відповідач майже не бере участі в утриманні дитини, ніяким чином не бере участь у житті дитини, вказує, що стягнення аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно вважає буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ухвалою суду від 05.03.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду віл 15.03.2019 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.03.2019 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні 27.03.2019 року було відкладено на 11.06.2019 року. У підготовчому засіданні 11.06.2019 року було задоволено клопотання представник позивача, надано час для підготовки заяви про зміну позовних вимог, розгляд справи було відкладено на 30.07.2019 року. До суду 30.07.2019 року надійшла заява [PERSON] про зміну предмету позову, яка була повернута позивачу у підготовчому засіданні 30.07.2019 року. Також у підготовчому засіданні 30.07.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.09.2019 року. У судове підготовче засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане 02.02.2018 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя, та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. В результаті проведених дій у підготовчому провадженні було встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем. Тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати дітей до досягнення повноліття, зважаючи на те, що відповідачем не надано заперечень щодо неможливості сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позовна заява про стягнення аліментів була подана 01.03.2019 року, тому аліменти підлягають сплаті саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогу про розірвання шлюбу позивач оплатила судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог. Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved