Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» (далі позивач) через представника за довіреністю [PERSON] звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначалося, що між позивачем і відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 39040,00 гривень, що підтверджується меморіальними ордерами та випискою руху коштів по рахунку. За користування кредитом відповідач зобовязався сплачувати 2,1% річних. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 13 грудня 2017 року допустив виникнення заборгованості по кредиту у розмірі 35827,10 гривень. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 6 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 1 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № RF2-24500 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 39040,00 гривень (в тому числі на поточні потреби 3507,00 гривень та на погашення кредитної заборгованості 35533,00 гривень (п.п. 2.1., 2.5. кредитного договору), терміном до 31 жовтня 2021 року (п. 2.3. кредитного договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.1 % (п. 2.4. кредитного договору), з щомісячним платежем у розмірі 1506,00 гривень (п. 2.6. кредитного договору) (а.с. 5-6). Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 6.1. кредитного договору за несвоєчасне виконання зобовязань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, вказаної в п. 2.4. кредитного договору, але не менше 2,00 гривень за кожний день прострочення. Відповідач одержав кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 54576785 від 1 листопада 2016 року на суму 35533,00 гривень (а.с. 17), меморіальним ордером № 54576906 від 1 листопада 2016 року на суму 3507,00 грн (а.с. 18) та випискою руху коштів по рахунку відповідача за період з 1 листопада 2016 року по 13 грудня 2017 року (в конверті на а.с. 19). Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 13 грудня 2017 року допустив виникнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35827,10 гривень, яка складається з: 35316,78 гривень неповернута сума кредиту; 510,32 гривень прострочені відсотки; 166,27 гривень пеня (а.с. 14-15, 16). Будь-яких доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про наявність заборгованості за кредитним договором, та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved