Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючі позовні вимоги тим, що Рішенням Свидівоцької сільської ради № 46-7 від 02.12.2014 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] загальною площею 0,10га для індивідуального дачного будівництва. Надалі, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради № 50-23 від 27.04.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 3,0000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району, розроблену ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 3 вказаного рішення Свидівоцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 3,0000 га переведено із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження) до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски). У подальшому, за рахунок вказаної земельної ділянки загальною площею 3,0000 га сформовано земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га. Рішенням сесії Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» №53-18 від 10.07.2015, затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000га для індивідуального дачного будівництва, а п. 31 вказаного рішення земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, яка буде використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серії [NUMBER] від 21.07.2015. Рішення державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції Гнатика А.І. за [PERSON] зареєстровано речове право на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га за № 10483075 від 21.07.2015. Рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 53-18 від 10.07.2015, в частині відведення [PERSON] у власність земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196 та у частині зміни відповідно п. 31 її цільового призначення підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, зокрема: неможливості перебування земель водного фонду (зайнятих штучним водосховищем) у приватній власності; відведення землі для містобудівних потреб без наявності розроблених та затверджених детального плану території або іншої містобудівної документації; в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельної ділянки; відсутності погодження проекту із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; не проведення обов`язкової експертизи землевпорядної документації. Враховуючи, вказані порушення норм діючого законодавства України, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд усунути перешкоди територіальній громаді с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради (ЄДРПОУ 26323723) у користуванні та розпорядженні майном та визнати незаконним та скасувати рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» від 10.07.2015 № 53-18, в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення; скасувати державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок, з одночасним припиненням речового права на неї; зобов`язати [PERSON] повернути на користь територіальної громади с. Свидівок в особі Будищенської сільської ради, земельну ділянку водного фонду за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради; стягнути з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6 810,00 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 20.10.2021 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачів було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, на адресу місця їх реєстрації та місцехзнаходження, про що є підтвердження у матеріалах справи. Крім того, відповідача [PERSON] додатково було повідомлено про призначення справи до розгляду, через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратуривідповідачами на адресу суду не надано. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Формами цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовом (заявою, поданням), та участь у розгляді судами справ. Рішенням Свидівоцької сільської ради № 46-7 від 02.12.2014 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради № 50-23 від 27.04.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 3,0000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району, розроблену ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 3 вказаного рішення Свидівоцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 3,0000 га переведено із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження) до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски). За рахунок вказаної земельної ділянки загальною площею 3,0000 га сформовано земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га. Рішенням сесії Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 53-18 від 10.07.2015, затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, а п. 31 вказаного рішення земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, яка буде використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серії СТА № 022118 від 21.07.2015. Судом встановлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради № 56-25 від 08.10.2015 затверджено розроблений Комунальним проектно-виробничим архітектурно-планувальним підприємством «Архбюро» Черкаської районної ради Генеральний план розміщення земельних ділянок під дачне будівництво в [ADDRESS] . Згідно листа Міськрайонного управління Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкаси № 10-23-0.222-274/120-18 від 14.03.2018, станом на 01.01.2015, тобто до проведення інвентаризації земель сільською радою та до фактичного відведення у приватну власність, спірна земельна ділянка обліковувалась як землі загального користування вид угідь - штучні водосховища. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.222-274/120-18 від 14.03.2018, згідно Форми №6-зем «Звіту про кількісні характеристики земель розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:04:005:0196 станом на 01.01.2014 та на 01.01.2015 обліковувалась в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту як землі загального користування вид угідь (штучні водосховища). Згідно пояснювальної записки до Технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 3,0000 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, виготовленої ФОП [PERSON] у 2015 році, вищевказана земельна ділянка згідно земельно-облікових даних обліковується як землі загального користування (штучні водосховища) Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України) та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Відповідно до ст. 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до ч. 4 ст. 84 ЗК України землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно до норм ч.2 та ч.4 ст.59 ЗК України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. На підставі вказаного, суд прийшов до висновку, що до відведення у власність [PERSON] у власність земельної ділянки для потреб індивідуального дачного будівництва, остання мала своєму складі землі водного фонду -штучні водосховища. Водночас, ч. 1 ст. 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення та підлягає погодженню в порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України. Встановлення цільового призначення земельних ділянок мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих ЗК України повноважень. Як вбачається, спірна земельна ділянка загальною площею 3,0000 га, за рахунок якої сформована і спірна земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196 загальною площею 0,1000 га, розташована по [ADDRESS] перед виданням оскаржуваного рішення включала землі водного фонду - штучні водосховища. Відповідно до Положення про Державне агентство водних ресурсів України, затверджене Указом Президента України № 453/2011 від 13.04.2011, Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України № 2348/9/11-18 від 19.04.2018 проектна документація щодо відведення у власність [PERSON] спірної земельної ділянки не погоджувалась. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 59 цього Кодексу. Отже рішення Свидівоцької сільської ради № 53-18 від 10.07.2015, яким відведено [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок прийнято з порушенням норм Земельного та Водного законодавства. Правовим наслідком порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, відповідно до абзацу а) ч. 1 ст. 21 ЗК України, є визнання недійсними рішень органів державної влади про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Також, усі подальші дії щодо спірної земельної ділянки, відповідно до абзаців б), в) ст. 21 ЗК України, у тому числі щодо реєстрації прав на неї, теж мають бути визнані судом недійсними. З наведеного чітко вбачається порушення інтересів держави у сфері раціонального використання, охорони та розпорядження землями державної власності, що полягає у протиправній зміні цільового призначення земель водного фонду на землі рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва та передачі цих земельних ділянок у приватну власність громадянам. Так, ст. 5 ЗК України визначено, що земельне законодавство базується, зокрема, на принципі забезпечення раціонального використання та охорони земель. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, та є об`єктом права власності Українського народу, право власності на землю набувається і реалізується державою виключно відповідно до закону. Порушення встановленого законом порядку здійснення права власності на землю, у тому числі шляхом протиправної зміни її цільового призначення та передачі у власність, вказує на порушення норм Конституції України та права власності Українського народу. Аналогічні права на землі та порядок розпорядження ними, закріплені в ст. 324 Цивільного кодексу України. Таким чином, Свидівоцька сільська рада хоча і наділена правом розпоряджатися землями, проте зобов`язана реалізувати таке право виключно в межах та на підставі діючих законів. Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акту, який суперечить Конституції України або законам України, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є визнання його незаконним в судовому порядку. Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади. Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Затвердження проектів та передача у приватну власність земельних ділянок порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови. Вказане твердження має самостійне значення з точки зору визнання незаконним та скасування акта органу державної влади в порядку ст. 21 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Згідно ст. 17 вказаного закону містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій; містобудівна документація є основою для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Вказане узгоджується з передбаченими ст.2 Закону України «Про основи містобудування» головними напрямами містобудівної діяльності, серед яких, зокрема, і визначення територій, вибір, вилучення (викуп) і надання земель для містобудівних потреб. Питання визначення належного виду містобудівної документації, що мав бути основою для прийняття рішення щодо відведення спірної ділянки для дачного будівництва, врегульовує Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 19 якого встановлює, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток його частини. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці. Відповідно ч. ч. 3, 4 вказаної статті Закону на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території. Детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Черкаської обласної державної адміністрації № 01-01-24/386 від 08.06.2018 вказана містобудівна документація не відповідає вимогам законодавства, в частині порядку її розроблення, погодження і затвердження. Містобудівна документація, яка б надавала можливість відведення спірної земельної ділянки є план зонування або детальний план території, які затверджуються відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011, тобто проект детального плану повинен бути розглянутий на засіданні архітектурно-містобудівної ради та пройти процедуру громадського обговорення щодо врахування громадських інтересів. Враховуючи вказані обставини, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність [PERSON] для індивідуального дачного будівництва Свидівоцькою сільською радою порушено вимоги ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України щодо необхідності погодження проекту відведення відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА. Отже з вищевикладеного вбачається, що Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області був порушений порядок надання у власність відповідачу земельної ділянки оскільки було недотримано вимоги чинного законодавства. Суд вважає встановленим, що спірна земельна ділянка, що передана [PERSON] за оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради, належать до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим. Крім того, вище встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення без передбаченої законом процедури, оскільки не була проведена обов`язкова державна експертиза землевпорядної документації. Тобто рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» №53-18 від 10.07.2015 року, в частині надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0199, загальною площею 0,1000 га, що розташована в адмінмежах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту [ADDRESS] , цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва, є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його необхідно визнати незаконним та скасувати, в цій частині. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу. У разі протиправної передачі цих об`єктів у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей. Велика Палата Верховного Суду неодноразово надавала висновок, зокрема у постановах від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам Земельного кодексу України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що вимога усунути перешкоди територіальній громаді с.Свидівок в особі Будищенської сілської ради в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою шляхом її повернення [PERSON] , є законною та підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає, що вимоги заступника прокурора, щодо скасування державної реєстрації права приватної власності за [PERSON] , на земельну ділянку та визнання незаконним та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі оспорюваного рішення Свидівоцької сільської ради, яке в судовому порядку визнається незаконним та скасовується в частині відведення [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:04:005:0196, загальною площею 0,1000 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради, в межах населеного пункту с. Свидівок та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення. В даному випадку позбавлення відповідачів права власності на земельні ділянки відповідає інтересам суспільства. Вжиття заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод відповідача, крім як скасування незаконних рішень органу місцевого самоврядування, не передбачено законом. Втручання держави в особі органів прокуратури направлене на скасування неправомірного рішення щодо передачі земельної ділянки, які відносяться до земель водного фонду у приватну власність громадянам та державної реєстрації права власності є в законним, оскільки переслідує «суспільний інтерес». Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, які складаються із судового збори при зверненні із позовом у сумі 6810грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved