Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач 05 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до Чорноморської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права на пай, в якому зазначив, що працював в радгоспі (КСП) «ім.Комінтерну» з 10.07.1976 по 01.04.1995. У 1996 році КСП було видано Державний акт на право колективної власності на землю, відповідно до списку осіб, що додано до державного акту, позивач включений до списку за номером 316, але 19.03.1997 загальними зборами КСП було затверджено оновлений список з урахуванням пенсіонерів КСП, та в даному списку позивач вже не значився. У зв`язку з цим просив поновити строки позовної давності для звернення до суду, оскільки про своє право на судовий захист не був обізнаний, та просив визнати за собою право на пай, зобов`язати Чорноморську сільську раду виділити земельну частку (пай) в натурі із земель запасу. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бушма Ю.В. підтримав вимоги, з підстав, що зазначені у позові. Представник відповідача адвокат Березняк А.А. у судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення на позов, та наполягав на застосуванні позовної давності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] працював в радгоспі ім.Комінтерну (КСП ім. Комінтерну) з 1976 року по 18.10.1977 та з 10.11.1979 по 01.04.1995. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХС-VІІІ від 05.07.1996 та списку громадян-членів КСП, [PERSON] значиться за номером 316. Загальними зборами уповноважених членів КСП ім. Комінтерну від 19.03.1997 було затверджено оновлений список членів КСП, у якому [PERSON] не значиться. Під час розгляду справи в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право позивача порушено у 1997 році, а з даним позовом [PERSON] звернувся в грудні 2019 року за спливом більше 20 років. При цьому позивачем не надано суду доказів поважності пропуску позовної давності. Таким чином, звернувшись до суду з позовом у грудні 2019 року, позивач пропустив встановлену статтею 257 ЦК України тривалістю у три роки загальну позовну давність. За таких обставин справи, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed