Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], в якому просить суд вилучити з-під арешту ? частину приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], на яку накладено арешт постановою державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.03.2012року (ВП 29271703), а також вилучити з-під арешту ? частину приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], на яку накладено арешт постановою державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.04.2011року (ВП 277475). В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 19.05.2008року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], в забезпечення виконання умов кредитного договору №010/15-54/08-163 від 19.05.2008року, кредитного договору №010-15-54/08-164 від 19.05.2008року, кредитного договору №010-15-54/08-165 від 19.05.2008року, кредитного договору №010-15-54/08-166 від 19.05.2008року були укладені іпотечні договори, за якими [PERSON] передав в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. У подальшому, як зазначає представник позивача, на підставі постанов державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.04.2011року та від 16.03.2012року було накладено арешт на ? частину приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] Приймаючи до уваги, що з накладенням вищезазначених арештів позивач позбавлений можливості щодо застосування переважного права на задоволення своїх вимог, передбаченого іпотечними договорами, зокрема, права організувати продаж іпотеки шляхом укладання договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем, з урахуванням того, що між позивачем та [PERSON] було досягнуто згоди щодо продажу предмета іпотеки, проте у зв'язку з накладенням арешту продаж предмета іпотеки є неможливим, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 16.01.2014року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача письмових заперечень проти позову не надав, однак у судовому засіданні 16.01.2014року просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у повному обсязі, посилаючись на те, що вищезазначене майно вже виставлено на продаж, а у разі зняття арешту неможливо буде його реалізувати, а також неможливо буде стягнути виконавчий збір. У судовому засіданні 16.01.2014року представник третьої особи не заперечував проти позову, просив суд його задовольнити, а також пояснив, що між ним та позивачем досягнуто згоди щодо реалізації іпотечного майна з подальшим відкликанням виконавчого листа взагалі. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 19.05.2008року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем - [PERSON] були укладені кредитні договори №010/15-54/08-163, №010/15-54/08-164, відповідно до умов яких, банк надає позичальнику кредит у розмірі 35 000, 00доларів США та 135 000, 00доларів США,а позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Датою остаточного повернення кредиту є 18 травня 2018року. З метою забезпечення виконання зобов'язань по укладеним кредитним договорам, 19.05.2008року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем - [PERSON] були укладені договори іпотеки, відповідно до умов яких, ці договори забезпечують вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитних договорів №010/15-54/08-166 від 19.05.2008року, №010/15-54/08-164 від 19.05.2008року, №010/15-54/08-163 від 19.05.2008року, №010/15-54/08-165 від 19.05.2008року, уклепаних між іпотекодержателем та боржником, за умовами яких боржник зобов'язаний по 18 травня 2018року повернути іпотекодержателю кредит у сумі 135 000, 00доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування ним згідно умов кредитного договору, 135 000, 00доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування ним згідно умов кредитного договору, 35 000, 00 00доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування ним згідно умов кредитного договору, 35 000, 00 00доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним і цим договором, та витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна, що понесені іпотекодержателем. Предметом іпотеки за цими договорами є нерухоме майно: нежилі приміщення першого поверху, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 219,7 кв.м., які належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.05.2008року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №2090. Відповідно до п.п. 3.1.4. договорів іпотеки, іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником зобов'язань та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 4 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки, у тому числі з урахуванням податків. Постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Кіптікова І.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3718/2010, виданого 17.03.2011року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1409185,68грн., було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], у межах суми боргу, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], [INFO], у межах суми боргу. Крім того, постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Кіптікова І.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-956/11, виданого 30.09.2011року Київським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 1585429,04грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS]; ? частину нежитлових приміщень, площею 219,7кв.м., по [ADDRESS], що належить боржнику - [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - [PERSON] У зв'язку з тим, що з накладенням вищезазначених арештів позивач позбавлений можливості застосування переважного права задоволення своїх вимог, передбаченого іпотечними договорами, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Таким чином, суд зазначає, що за своє правовою природою договір іпотеки є договором застави. Відповідно до ч. 5 ст. 18 та ст.19 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що нежилі приміщення першого поверху, які розташовані за адресою: [ADDRESS], є іпотечним майном, які передані банку в іпотеку в якості забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON], тобто, відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» має переважно право перед іншими особами задовольнити забезпечені вимоги за рахунок предмета іпотеки, з урахуванням того, що між позивачем та боржником - [PERSON] досягнуто згоди щодо реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо вилучення з-під арешту ? частини приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], накладений постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.04.2011року Кіптікова І.О., та вилучення з-під арешту ? частини приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], накладений постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.03.2012року Кіптікова І.О., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що зазначене майно вже виставлено на продаж, а у разі зняття арешту неможливо буде його реалізувати та неможливо буде стягнути виконавчий збір, не приймається судом до уваги, оскільки боржник - [PERSON] пояснив суду, що у нього є інше майно, на яке постановою державного виконавця накладено арешт. Крім того, постановою державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а суд знімає арешт лише з ? частини приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], і яке перебуває в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved