Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості станом на 30.09.2016р. в розмірі 17 452,39 грн., за \~кредитним договором № б/н від 24.10.2011 р. Заочним рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20.12.2016 року було задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та стягнено з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.10.2011 р., станом на 30.09.2016р. у розмірі 17 452,39 грн. і судовий збір у розмірі 1378,00 грн. 04.01.2016 року до суду надішла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення. У вказаній заяві зазначено, що позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю у 3 (три) роки який закінчився, позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю у 1 (один) рік щодо стягнення пені та штрафу, який закінчився, тому просила скасувати рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28.03.2017 року заяву [PERSON] задоволено, скасовано заочне рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2016 року та призначено судовий розгляд справи у судовому засіданні. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31.01.2018 року було витребувано від Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» інформацію про стан кредитної заборгованості за кредитним договором від 24.10.2011 року, розмір отриманої суми, платежі здійснені на погашення заборгованості та сума заборгованості за кредитним договором. В судові засідання 17.05.2017 року, 21.06.2017 року, 31.07.2017 року, 06.10.2017 року, 09.11.2017 року, 07.12.2017 року, 31.01.2018 року, 15.03.2018 року представник ПАТ КБ Приватбанк не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. В судові засідання 21.06.2017 року, 31.07.2017 року, 06.10.2017 року, 09.11.2017 року, 07.12.2017 року, 31.01.2018 року, 15.03.2018 року відповідач не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. В позовній заяві представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, яке провести без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи чергову неявку відповідача в судове засідання, враховуючи що про поважність причини незявлення до суду відповідач не повідомила, про розгляд справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, враховуючи також, що до суду не надійшло відзиву від відповідача, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року між сторонами укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала від банка кредит у розмірі 10 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту та зобовязався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також зі сплатою комісії та інших витрат згідно з її заявою та умовами і правилами надання банківських послуг. Проте, відповідач порушила умови договору і тому станом на 30.09.2016р. має заборгованість в розмірі 17 452,39 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту 9 349,41 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 6 695,72 грн.; заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 807,26 грн. До теперішнього часу відповідач заборгованість за вищевказаним кредитним договором не сплатила, що підтверджуються розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3, 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - сплата неустойки; - відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідачем у справі за вказаними правовідносинами здійснено 25.05.2016 року платіж у розмірі 200 грн., який включає в себе сплату заборгованості з процентів та кредиту тому, трирічний строк позовної давності щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами почався заново. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 31.10.2016 року в межах трирічного строку позовної давності щодо стягнення кредиту та процентів, перебіг якого розпочався заново після 25.05.2016 року, тому заява відповідача про застосування спливу позовної давності щодо стягнення заборгованості зі сплати процентів та кредиту (тіла) не підлягає задоволенню. Позивачем заявлено до стягнення неустойку штраф у розмірі 1307,26 грн. та пеню (із комісією) у розмірі 100,00 грн. за порушення грошових зобовязань щодо несвоєчасного повернення кредиту та сплати процентів. Враховуючи, що штраф та пеня, які заявлені до стягнення є юридичною відповідальністю одного виду за порушення грошового зобовязання, тому їх одночасне застосування не є можливим і суд вважає, що вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню. У звязку з частковим задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесенні позивачем зі сплати судового збору у розмірі 1738,00 грн. відносяться на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. У звязку з частковою відмовою у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесенні позивачем зі сплати судового збору у розмірі 103,22 грн. відносяться на позивача пропорційно до частини позовних вимог у задоволенні якої відмовлено. Крім того, суд зараховує розмір судового збору який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача зменшуючи розмір судового збору на суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і визначає судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1274,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial