Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач 11.05.2018 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідач відповідно до заяви-анкети б/н від 19.08.2016 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18000,00 грн.. Однак, відповідач не повернув надані кошти та станом на 02.03.2018 має заборгованість в розмірі 47472,48 грн., яка складається з: 22132,84 грн. - заборгованість за кредитом, 6848,99грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15468,15 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2222,50 штраф ( процентна складова). Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строки передбачені ст. 179 ч.7 ЦПК України сторони клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за їхньою участю не надали; відповідач відзив не подав. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 19 серпня 2016 року між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 6-7). Відповідачу було оформлено кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18 000 ,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. За умовами та правилами надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором сума основного боргу по кредиту станом на 02.03.2018 складає 47172,48 грн., а саме: 22132,84грн. - заборгованість за кредитом; 6848,99грн. - відсотки за користування кредитом; 15468,15грн. - заборгованість з пені та комісії; 500грн. - штраф(фіксована частина); 2222,50грн. - штраф ( процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Згідно п.2.1.1.7.6 умов, у випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченому договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми боргу. Враховуючи, що штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що вимоги про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від відповідача, як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, комісії, та сплати належних йому процентів.

Outcome: partial