Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір від 25 січня 2007 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900 гривень 08 копійки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач [PERSON] свої обов'язки за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 24077 гривень 28 копійок, яку разом із судовими витратами позивач просить стягнути на свою користь. В судовому засіданні представник позивача Таран В.А. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи. Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявами та/або клопотаннями про розгляд справи без його участі до суду не звертався. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 25 січня 2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом заповнення та підписання відповідачем анкети позичальника, ознайомлення з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами банку, був укладений договір № K3XRFВ04070194, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900 гривень 08 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-9). Згідно з детальним розрахунком заборгованості, відповідач [PERSON] станом на 12 червня 2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 24077 гривень 28 копійок (а.с. 4). Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, порушив графік платежів та не здійснював розрахунки, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, нарахованої за несвоєчасне погашення суми кредиту, суд виходить із співмірності суми заборгованості відповідача за основною сумою кредиту із розміром нарахованою позивачем пені за порушення строків виконання зобов'язання. Матеріалами справи підтверджено, що нарахований позивачем розмір пені у декілька разів перевищує основну суму боргу. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 1900 гривень 10 копійок, що складає 100% від суми основного боргу відповідача за кредитним договором № K3XRFВ04070194 від 25 січня 2007 року. Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № K3XRFВ04070194 від 25 січня 2007 року, а саме: заборгованість за кредитом - 1900 гривень 10 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8377 гривень 86 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом - 627 гривень 00 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1900 гривень 10 копійок, штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) - 1122 гривні 73 копійки, а всього - 24077 (двадцять чотири тисячі сімдесят сім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору - 243 гривні 60 копійок (а.с. 15). На підставі викладеного,

Outcome: partial