Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначив, що 12 квітня 2013 року між «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2007056428. Загальна сума споживчого кредиту в розмірі 20235 грн. надана відповідачу під процентну ставку з кінцевим терміном сплати 12.04.2015 року. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитними договором не виконує, його заборгованість складає 32880 грн. 89 грн. 22.12.2014 року Банком та позивачем укладено договір факторингу, згідно якого останній набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач на звернення позивача щодо погашення заборгованості не реагує, позивач просить його вимоги задовольнити в судовому порядку. В судове засідання представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не з'явився, в поданій суду заяві просив розглядати справу у відсутність представника та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2013 року ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2007056428, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23884 грн. 48 коп. під процентну ставку 0,01 % річних на строк по 12.04.2015 року. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору, відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, банк вирішити вказане питання в позасудовому порядку намагався, що відповідачами було залишено поза увагою. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2007056428 від 12.04.2013 року. Згідно вказаного договору ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке має статус фінансової установи за законодавством України набуло право вимоги до відповідача щодо сплати загальної суми заборгованості, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму основного боргу та комісії. Розрахунком заборгованості підтверджується отримання коштів позичальником та наявність боргу за кредитним договором станом на 19.08.2015 року на загальну суму 32880 грн. 89 коп., яка складається із залишку заборгованості за кредитом - 23884 грн. 48 грн., суми нарахованих відсотків за користування кредитом 2 грн. 53 коп. та комісії за обслуговування кредиту - 8993 грн. 88 коп. Суд вважає, що позов про стягнення коштів з відповідача заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Правомірним суд визнає і вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Outcome: approved