Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що 24.10.2006 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 2527,80 грн. за договором № ZPЕ0RX00900215, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 07.11.2016 року має заборгованість у розмірі 50509,02 грн., яку він добровільно не виплачує. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити та розглядати справу без його присутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов не визнала в повному обсязі, просить суд відмовити в його задоволенні, а також просить суд врахувати рішення Шевченківського районного суду суду від 18.11.2013 року за № 336/742/13-ц та від 20.10.2016 року за № 336/4943/16-ц. Дослідивши заяви представника позивача та відповідача, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.10.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № ZPE0RX00900215. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Через неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. 12.05.2008 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним вище договором в сумі 4410,09 грн. та судових витрат. Зазначене рішення набрало законної сили. Заборгованість була стягнута станом на 21.02.2008 р. та складалась з: 2358,82 грн. - заборгованості за кредитом; 1402,76 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 465,76 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 182,75 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вказані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2013 р., а тому в силу ст.61 ч.3 ЦПК України, не підлягають доказуванню в даній справі. При постановленні рішення суду від 18.11.2013 р. та від 20.10.2016 року, які набрали законної сили, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми заборгованості. Ч.3 ст.131 ЦПК України визначає, що сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмета спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Звернувшись до суду з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України, не повідомив суд по наявність рішень судів, які стосуються предмета спору - заборгованості за договором № ZPE0RX00900215 від 24.10.2006 р. Відповідно до ст.14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим та підлягає виконанню на всій території України. Питання обов'язку доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ZPE0RX00900215 від 24.10.2006 р., укладеного між сторонами (а.с.8-9), вбачається, що розрахунок заборгованості зроблений за період з 24.10.2006 р. по 07.11.2016 р. При цьому з розрахунку не можливо встановити, чи врахована в суму заборгованості, яку позивач пред'явив до стягнення, заборгованість, що стягнута рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2008 р. Враховуючи наведене, суд позбавлений можливості винести законне та обґрунтоване рішення, що відповідало б вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України. На підставі ст..88 ЦПК України, суд не стягує з відповідача судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: dismissed