Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач 05.02.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с. 2-4), який згодом уточнював (а.с. 42-44), остаточно просив визнати за ним право власності на 18/24 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 114,0 кв.м, житловою площею 68,5 кв.м, що складаються з: коридору 1 площею 2,7 кв.м, кладової 2, площею 1,7 кв.м, кухні 3, площею 6,5 кв.м, коридору 4, площею 4,2 кв.м, кімнати 1-1, площею 10,7 кв.м, кімнати 2-1, площею 11,0 кв.м, кімнати 3-1, площею 10,3 кв.м, коридору 5-1, площею 9,9 кв.м, коридору 5-2, площею 2,4 кв.м, кімнати 5-3, площею 11,0 кв.м, кімнати 5-4, площею 9,2 кв.м та кладової 5-5, площею 3,2 кв.м за набувальною давністю. Свої вимоги мотивує наступним. 23 червня 2003 року він уклав із Закритим акціонерним товариством «Завод Механік» (далі ЗАТ «Завод Механік») договір купівлі-продажу. За цим договором він набув право власності на 18/24 частин житлового будинку на 18/24 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 114,0 кв.м, житловою площею 68,5 кв.м, що складаються з: коридору 1 площею 2,7 кв.м, кладової 2, площею 1,7 кв.м, кухні 3, площею 6,5 кв.м, коридору 4, площею 4,2 кв.м, кімнати 1-1, площею 10,7 кв.м, кімнати 2-1, площею 11,0 кв.м, кімнати 3-1, площею 10,3 кв.м, коридору 5-1, площею 9,9 кв.м, коридору 5-2, площею 2,4 кв.м, кімнати 5-3, площею 11,0 кв.м, кімнати 5-4, площею 9,2 кв.м та кладової 5-5, площею 3,2 кв.м. На даний час ЗАТ «Завод механік» перебуває у стані припинення за судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 904/421/13-г від 13.11.2016 року. Ліквідатором підприємства є Єрмак Олександр Юрійович. Договір купівлі-продажу було укладено у простій письмовій формі, у відповідності до вимог ст. 44 п. 1 ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору. 18/24 частин вказаного житлового будинку знаходилися на балансі Закритого акціонерного товариства «Завод механік», що підтверджуєтсья довідкою про балансову вартість активів, що булла йому надана при укладанні договору купівлі-продажу. Продаж майна було здійснено за договірною вартістю, розрахунок за придбані об'єкти здійснено шляхом внесення готівки до каси підприємства, що оформлено квитанцією ДКП № 328 до прибуткового касового ордеру від 25.06.2003 року. Придбане майно було передано йому за актом приймання-передачі від 25.06.2003 року. Таким чином, згідно вимог ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору, після укладення договору та передання майна за актом приймання-передачі, він став повноправним власником набутого нерухомого майна. З часу придбання майна і до теперішнього часу він відкрито та добросовісно користуюся належним йому майном. Вирішивши зареєструвати своє місце проживання за адресою належної йому частини будинку, він надав для реєстрації договір купівлі-продажу майна 23.06.2003 року, однак у його прийнятті як правовстановлюючого документу було відмовлено, оскільки даний договір не зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства. На його звернення до Другої нікопольської державної нотаріальної контори посвідчити від його імені вказаний договір купівлі-продажу від 23.06.2003 року, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3225/02-31 від 22.11.2017 р. оскільки вказаний договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, як того вимагає ст. 657 ЦК України. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 15.12.2017 року, право власності на 18/24 частин житлового будинку по вул. Комсомольській, 15 у м. Нікополі зареєстроване за ЗАТ «Завод Механік». Оскільки після придбання частини будинку він не звернувся до КП «Нікопольське МБТІ» для реєстрації свого права власності на вказане майно, в державному реєстрі залишилась інформація про попереднього власника майна. На його звернення року до ліквідатора ЗАТ «Завод Механік», Єрмака О.Ю. про посвідчення нотаріально договір купівлі-продажу спірної частини будинку, отримав повідомлення № 2/904/421/13-г від 10.01.2018 року, що при проведенні інвентаризації та звіту з проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ЗАТ «Завод Механік» за даними бухгалтерського обліку інформація про перебування на балансі вказаного нерухомого майна відсутня, у зв'язку з чим у ліквідатора відсутні підстави для укладення договору купівлі-продажу. До відповіді ліквідатора долучено копію інвентарного опису основних засобів ЗАТ «Завод Механік» від 30.11.2016 року Враховуючи те, що він не маю змоги посвідчити договір нотаріально, змушений звернутися до суду з цим позовом. Посилаючись на ст. 344 ЦК України зазначає, що заволодів вказаним нерухомим майном добросовісно на підставі договору купівлі - продажу в 2003 році, відкрито і безперервно користується ним, несе витрати на його утримання у належному стані на протязі 14 років, тобто має право на визнання за ним права власності за набувальною давністю. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності обставини, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ліквідатор ЗАТ «Завод Механік», Єрмак О. Ю. у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду повідомлення про те, що він не заперечує про визнання права власності 18/24 частин будинку по вул. [ADDRESS] за [PERSON], справу просить розглянути без його участі (а.с. 49). Від представника Нікопольської міської ради, [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить винести рішення згідно вимог діючого законодавства України (а.с. 57). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. У судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2003 року між ЗАТ «Завод Механік» та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу частини житлового будинку , а саме 18/24 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 114,0 кв.м, житловою площею 68,5 кв.м, що складаються з: коридору 1 площею 2,7 кв.м, кладової 2, площею 1,7 кв.м, кухні 3, площею 6,5 кв.м, коридору 4, площею 4,2 кв.м, кімнати 1-1, площею 10,7 кв.м, кімнати 2-1, площею 11,0 кв.м, кімнати 3-1, площею 10,3 кв.м, коридору 5-1, площею 9,9 кв.м, коридору 5-2, площею 2,4 кв.м, кімнати 5-3, площею 11,0 кв.м, кімнати 5-4, площею 9,2 кв.м та кладової 5-5, площею 3,2 кв.м, було підписано акт прийому передачі 18/24 частин житлового будику (а.с. 10-11). Договір купівлі-продажу було укладено у простій письмовій формі, у відповідності до вимог ст. 44 п. 1 ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору. Вирішивши зареєструвати своє місце проживання за адресою належної йому частини будинку, позивач надав для реєстрації договір купівлі-продажу майна 23.06.2003 року, однак у його прийнятті як правовстановлюючого документу було відмовлено, оскільки даний договір не зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства. На звернення позивача до Другої нікопольської державної нотаріальної контори посвідчити від його імені вказаний договір купівлі-продажу від 23.06.2003 року, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3225/02-31 від 22.11.2017 р. оскільки вказаний договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, як того вимагає ст. 657 ЦК України (а.с. 18). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 15.12.2017 року, право власності на 18/24 частин житлового будинку по вул. Комсомольській, 15 у м. Нікополі зареєстроване за ЗАТ «Завод Механік» (а.с. 16-17). Оскільки після придбання частини будинку позивач не звернувся до КП «Нікопольське МБТІ» для реєстрації свого права власності на вказане майно, в державному реєстрі залишилась інформація про попереднього власника майна. На даний час ЗАТ «Завод механік» перебуває у стані припинення за судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 904/421/13-г від 13.11.2016 року. Ліквідатором підприємства є Єрмак Олександр Юрійович. На його звернення року до ліквідатора ЗАТ «Завод Механік», Єрмака О.Ю. про посвідчення нотаріально договір купівлі-продажу спірної частини будинку, отримав повідомлення № 2/904/421/13-г від 10.01.2018 року, що при проведенні інвентаризації та звіту з проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ЗАТ «Завод Механік» за даними бухгалтерського обліку інформація про перебування на балансі вказаного нерухомого майна відсутня, у зв'язку з чим у ліквідатора відсутні підстави для укладення договору купівлі-продажу. До відповіді ліквідатора долучено копію інвентарного опису основних засобів ЗАТ «Завод Механік» від 30.11.2016 року (а.с. 19-20). Таким чином, у суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON] добросовісно володіє 18/24 частинами житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 114,0 кв.м, житловою площею 68,5 кв.м, більш ніж 10 років, починаючи з часу, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю та встановлений п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лише строк після 01 січня 2001 року). Протягом всього часу володіння, починаючи з 2003 року та по теперішній час, ніхто не претендував на спірні 18/24 частин житлового будинку, тому [PERSON] добросовісно заволодів вищевказаними частинами житлового будинку і продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном більше десяти років. Судом не встановлені обставини, які б підтверджували факт володіння позивачем спірними частинами будинку на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо). По теперішній час позивач [PERSON] проживає вищевказаному спірному будинку, користується ним, несе витрати на його утримання. Протягом всього часу проживання позивача у спірному житловому будинку, ніхто не оспорював факт добросовісного та відкритого володіння ним даним майном та ніяких вимог щодо цих 18/24 спірних частин житлового будинку не пред'являв. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивач [PERSON] більш ніж десять років відкрито і безперервно володіє та розпоряджається нерухомим майном, яким добросовісно заволодів, своєчасно сплачує комунальні платежі, підтримує свою частину житлового будинку у належному стані, а тому за ним можливо визнати право власності на 18/24 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 114,0 кв.м, житловою площею 68,5 кв.м, в порядку набувальної давності, задовольнивши тим самим позовні вимоги позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved