Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про виселення з предмету іпотеки зі зняттям з реєстраційного обліку, мотивуючи тим, що 04.09.2008 року між банком і відповідачкою укладено кредитний договір № 887862/ФО, згідно якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 79 387,00 грн. на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 1945 від 04.09.2008 року , згідно якого відповідачка придбала у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], під 20.69 % річних строком до 03.09.2028 року. В забезпечення виконання за кредитним договором сторони 05.09.2008 року уклали іпотечний договір, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме зазначену квартиру. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2012 року з [PERSON] і [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 134 758,08 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала звернулась до суду з вимогою щодо виселення відповідачки та інших осіб, які зареєстровані або проживають в житловому будинку(предмету іпотеки) розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органу державної реєстраційної міграційної служби України. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що не відмовляється від зобов'язань по кредитному договору однак в даний момент вона опинилась у скрутному становищі. В квартирі вона проживає разом з двома маленькими дітьми, виселитись їй не має куди, тому просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не є обґрунтованим на законі, а тому відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до укладеного кредитного 04.09.2008 року між банком і відповідачкою № 887862/ФО, позивач надав позичальнику кредит в сумі 79 387,00 грн. на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 1945 від 04.09.2008 року , згідно якого відповідачка придбала у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], під 20.69 % річних строком до 03.09.2028 року. В забезпечення виконання за кредитним договором сторони 05.09.2008 року уклали іпотечний договір, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме зазначену квартиру. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2012 року з [PERSON] і [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 134 758,08 грн. Судом достовірно встановлено, що в зазначеній квартирі проживає відповідачка та її неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Згідно з ст.105 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Як було встановлено у судовому засідання між сторонами внаслідок укладення договору кредиту виникли дійсні зобов'язальні правовідносини. В той же час незважаючи, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2012 року з [PERSON] і [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 134 758,08 грн., суду не надані докази про звернення стягнення на майно. Відомості про початок звернення стягнення на майно на предмет іпотеки в матеріалах справи відсутні, такі дані судом не отримано і в ході судового розгляду справи по суті. При відмові в задоволенні позову суд також приймає до уваги, що в даний момент існує мораторій на виселення громадян з житла. Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином судом достовірно встановлено, що позивач не надав суду обґрунтованих доказів стосовно звернення стягнення на майно відповідача, а обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком відповідно до положень ст.60 ЦПК України. Так як суд всебічно та повно встановив всі обставини справи, необхідні для вирішення матеріально-правового спору, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed