Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач 11.09.2017 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2000, мають двох неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Шевчука О.П. від 03.10.2017, після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018, у зв'язку із звільненням судді Шевчука О.П., справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Позивач у судове зсідання не з'явився, однак ним було подано заяву у якій останній просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що вони з відповідачем більше трьох років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач у судове засідання не з'явилась та подала до суду заяву, у якій просила суд проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, а також зазначила про те, що вони з позивачем більше трьох років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вивчивши подані сторонами заяви, а також дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 28.04.2000 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №406, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Сторони по справі мають двох спільних неповнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, викладені ними у поданих заявах, позивач та відповідач більше трьох років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved