Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач 10.09.2018 звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 5000,00 грн на місяць, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з подальшою індексацією. Всі судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 704, 80 грн стягнути з відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Таращанського районного суду Київської області у справі № 2-580 від 18.12.2009 вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Зазначає, що відповідач ніколи не цікавиться життям своєї дочки та взагалі нічим їй не допомагає. Після вступу судового рішення в законну силу, вона отримала виконавчий лист та подала його до Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, тобто за місцем проживання боржника. Згодом, після того як боржник ухиляючись від сплати аліментів переїхав до м.Київ з РВДВС у Таращанському районі Київської області було передано виконавче провадження до Святошинського РВ ДВС міста Києва, де було відкрите виконавче провадження, однак з дня відкриття виконавчого провадження боржник рішення суду у добровільному порядку не виконував і станом на 01.02.2018 року за ним рахувалася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 121656,80 грн (сто двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят шість грн 80 коп). 07.03.2018 старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Домбровським Р.А. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Проте, до виконання даної постанови, з метою ухилення від сплати аліментів та уникнення відповідальності, позивач 19.04.2018 виїхав за межі України до Польщі. 08.05.2018 Таращанським ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області було відкрите кримінальне провадження відносно вчинення відповідачем кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України. На даний час, триває досудове розслідування. Також, 16.06.2018 ухвалою Таращанського районного суду Київської області було задоволено подання державного виконавця Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області [PERSON] про оголошення розшуку неплатника аліментів та оголошено розшук відповідача. Аліменти на утримання дитини стягуються за рішенням суду від 18.12.2009 у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Враховуючи те, що з квітня 2018 року боржник знаходиться за кордоном, відомості про його офіційне працевлаштування відсутні, мінімально призначених аліментів не вистачає на утриманні дочки, тому вважає, що оскільки дохід відповідача мінливий та виходячи з того, що він може собі дозволити понад п'ять місяців перебувати за кордоном, тому просить суд змінити спосіб присудження аліментів на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач є злісним боржником, досить тривалий час добровільно відмовляється утримувати їхню дочку, вважає, що присудження аліментів, у твердій грошовій сумі 5000 грн на місця на утримання дочки буде відповідати її інтересам, та не порушуватиме прав кожного з сторін. Ухвалою суду від 11.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24.10.2018. 15.11.2018 представником відповідача [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю. В обґрунтування зазначила, що відповідач дійсно виїжджав за кордон на 5 місяців для підробітків, але в нього відсутнє офіційне працевлаштування, були лише короткочасні нерегулярні заробітки. Після повернення із закордону, кошти, які були зароблені за п'ять місяців були витрачені на погашення заборгованості по аліментам за попередні роки в сумі 54796,55 грн. Інша частина в розмірі 77116,25 грн є оспорюваною сумою, яка оскаржується у судовому порядку. Відповідач продовжував сплачувати аліменти в 2018 році в розмірі 1200 грн, які достатні для нормального розвитку дитини. Позивач не зазначив та не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість у тримання 11 річної доньки з врахуванням щомісячної заробітної плати позивача 5000 гривень та аліментів відповідача 1200 грн. Позивач не надала докази погіршення її матеріального стану та покращення матеріального становища відповідача. Крім того, на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати [PERSON], яка має інвалідність третьої групи. 25.06.2011 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. На утриманні [PERSON] перебуває його дружина [PERSON] та син від першого шлюбу дружини [PERSON], який є студентом 3 курсу денної форми навчання вищого навчального закладу на контрактній основі, стипендію не отримує та потребує відповідних витрат на навчання. Вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем - 5000 гривень щомісячно. Отже, позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я дитини, платника чи одержувача аліментів. 20.11.2018 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач у відзиві вказує, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати - [PERSON], яка має інвалідність третьої групи. Проте це не відповідає дійсності, оскільки вона з 03.12.2012 року є фізичною особою підприємцем та займається роздрібною торгівлею. Тобто [PERSON] є працездатною особою, яка може себе самостійно утримувати. Крім того у позові [PERSON] до [PERSON] про визначенні суми заборгованості по аліментах відповідач навпаки вказує, що саме у [PERSON] він перебував на утриманні. Щодо наявності іншого шлюбу у відповідача та його твердження, що на його утриманні знаходиться також ще неповнолітній син його дружини - [PERSON], то це жодного відношення до обов'язку сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] не має. На підставі наведено прохала задовільнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 21.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.12.2018, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити позов. Зазначила, що в кінці 2018 року відповідач перерахував більше 50 тисяч гривень аліментів. До цього з 2009 року він платив періодично, а потім шість років зовсім не платив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.02.2019 року стягнуто з відповідача на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі одної чверті всіх видів доходів. Відповідач офіційно не працює, періодично виїжджає на заробітки за кордон. Має велику заборгованість за аліментами. 07.03.2018 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Домбровським Р.А. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон. 19.04.2018 року відповідач виїхав до Польщі. 08.05.2018 року Таращанським ВП Миронівського відділу ГУНП в Київській області було відкрите кримінальне провадження відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КК України, триває досудове розслідування. Не відповідають дійсност, обставини, зазначені у відзиві, що відповідач всіх утримує. Оскільки матір'ю відповідача - [PERSON] було сказано державному виконавцю Айдиновій, що заробітна відповідача за кордоном складала 50 тисяч гривень, то тому позовною вимогою стало стягнення п'яти тисяч гривень щомісячно, тобто 10 процентів. Зміна матеріального стану відповідача відбулась і вона полягає у тому, що він перебував півроку за кордоном на заробітках. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що відповідач виїжджав за кордон на 5 місяців для того щоб заробити на оплату заборгованості по аліментам. Він там заробив близько 60 тисяч гривень, одразу сплатив більше 50 тисяч заборгованості по аліментам. Інша частина заборгованості 77 тисяч гривень зараз оспорюється у судовому порядку. В 2018 році відповідач сплачував не менше 1200 гривень. Позивачем не надано доказів неможливості утримувати дитину з урахуванням зарплати позивача 5000 гривень плюс аліменти 1200 грн. Відповідач також утримує непрацюючу жінку, мати, яка є інвалідом, син жінки навчається на контрактній основі. В 2019 році сума аліментів, згідно розрахунку державного виконавця складає 1441 гривня. Щомісячні аліменти у сумі 5000 гривень є непомірними для відповідача. Визнає позов частково - щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1441 гривня. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не пам'ятає, коли сплачував аліменти до 2018 року. Колись числився приватним підприємцем, з якого року не пам'ятає. В 2009 році він працював неофіційно. З квітня 2018 року перебував за кордоном, щоб розрахуватися із заборгованістю по аліментам. За кордоном працював неофіційно у знайомого. За п'ять місяців заробив 58 тисяч гривень. Цими грошима погашав заборгованість по аліментам, платив не одноразово, за 2-3 рази. На утриманні у нього мати, дружина, її син. В останні місяці не тратить на них нічого, тобто близько 300-400 гривень. На обліку у центрі зайнятості він не стоїть. Помагають батьки дружини, які також сплачують комунальні послуги. На обліку по догляду за інвалідами не перебуває. Дружина працездатна, але не працює. Інколи він підзаробляє. Він із сім'єю проживає у батьків дружини, він допомагає по господарству. Батьки дружини дають 500 грн у місяць. У нього є земельний пай, отримує орендну плату, в 2018 році отримав п'ять тисяч гривень. З якого часу мати була підприємцем він не знає. Останній раз мати торгувала три роки назад. Вона не є підприємцем, оскільки відповідно до повідомлення державного реєстратора від 22.11.2018 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. За кордон знову виїжджати не планує. Визнає позов частково - щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1441 гривня. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є пенсіонером по інвалідності третьої групи, хворіє. Вона зараз не підприємець, оскільки у листопаді 2018 року вона написала заяву про припинення підприємницької діяльності. Син дає гроші на лікування 500-600 гривень, допомагає з жовтня 2018 року. Її пенсія трохи більше 1400 гривень. Син офіційно не працює, тимчасово підробляє. Син успадкував земельний пай 2-3 роки назад, в середньому орендна плата складає 5000 у рік. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.12.2009 по справі № 2-580/2009р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % для прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 листопада 2009 року. Цього ж дня, Таращанським районним судом Київської області стягувачу видано виконавчий лист, який, на даний час, знаходиться на примусовому виконанні у Таращанському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.(а.с.10). Рішення суду набрало законної сили 29.12.2009 року. Позивач 19.04.2018 виїхав за межі України до Польщі, де перебував на заробітках 5 місяців, що сторонами не оспорюється. 08.05.2018 Таращанським ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області було відкрите кримінальне провадження № 12018110290000204 відносно вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КПК України. Досудове розслідування триває.(а.с.11,12). Ухвалою Таращанського районного суду Київської області 19.06.2018 задоволено подання старшого державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області [PERSON], стягувач: [PERSON] про оголошення розшуку неплатника аліментів. Оголошено в розшук [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER]. На даний час, в провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває справа № 379/846/18 за позовом [PERSON] до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: [PERSON], про визначення суми заборгованості по аліментам. Заборгованість по аліментам на 18.10.2018 року складала 77116,25 грн, всього у травні -жовтні сплачено аліментів 54796,55 грн. (а.с. 46). Згідно розрахунку старшого державного виконавця Айдинової В.О.№ 907/15.16-41 від 13.02.2019 року в 2019 році нараховуються аліменти в сумі 1441 грн. Відповідач не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків в банківських установах не має, що підтверджується листом В.о. начальника Таращанського РВ ВДВС ГТУЮ у Київській області від 28.08.2018 року (а.с.15-16) та не оспорюється сторонами. Заробітна плата позивача [PERSON] за період з 01.03.по 31.08.2018 року склала 38781 грн., тобто в середньому 5800 гривень на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 1341 від 10.09.2018 року (а.с.17). Згідно копії Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 18.10.2018 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, відповідач 25.06.2011 зареєстрував шлюб з [PERSON]., про що 25.06.2011 складено відповідний актовий запис № 67. Син жінки [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання факультету інформаційних систем і технологій Європейського університету, навчається на контрактній основі, стипендію не отримує. (а.с.47). Мати відповідача [PERSON] є інвалідом третьої групи з 01.11.2010 року довічно у зв'язку із загальним захворюванням. (а.с.44-45). Згідно довідки № 1046 від 17.12.2018 року отримує пенсію 1452 грн. Відповідно до повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Таращанської районної державної адміністрації Київської області № 188 від 22.11.2018 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON]. Відповідач після рішення суду про стягнення аліментів отримав у спадок земельну ділянку та отримує орендну плату за надання в оренду земельної ділянки ФГ «Тікич». Дана обставина підтверджується довідкою Державної фіскальної служби від 22.08.2018 року (а.с.13) та не оспорюється сторонами. В 2018 році відповідачу нараховано 5000 гривень орендної плати. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Положення ст. 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію відповідача та його представника щодо визнання позову в частині способу стягнення аліментів - в твердій грошовій сумі. Крім того судом встановлено, що платник аліментів не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Отже, суд вважає за необхідне зміни спосіб стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі суд виходить з наступного. Позивачем не доведено у судовому засіданні зміни її матеріального та сімейного стану, а також погіршення або поліпшення стану здоров'я платника та одержувача аліментів. Протокол ультразвукового дослідження ОЧП, нирок [PERSON] [INFO] суд оцінює як недопустимий доказ, оскільки він не містись ні підпису, ні печатки, не є завіреним належним чином. Інших доказів хвороби [PERSON], які б були належними та допустимими, суду не надано. Крім того, як випливає з пояснень позивача у судовому засіданні, хвороба жовчного міхура [PERSON] існувала і на момент винесення рішення Таращанським районним судом Київської області в 2009 році. Таким чином позивачем не доведено погіршення здоров'я дитини. (а.с.27). Натомість, відповідачем доведена зміна його сімейного стану, а саме одруження у 2011 році, а також наявність на утриманні сина жінки [PERSON], який навчається на контрактній основі, стипендію не отримує. Разом с тим, суд оцінює критично доводи відповідача щодо наявності у нього на утриманні матері [PERSON], оскільки в судовому засіданні дана обставина не доведена. Відсутні відомості, що вони проживають разом. До того ж [PERSON] отримує пенсію, працювала приватним підприємцем і лише у зв'язку із розглядом справи у суді подала заяву про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, про нею зазначено у судовому засіданні. Щодо поліпшення, на думку позивача, матеріального стану відповідача у зв'язку із працею за кордоном на протязі 5 місяців у 2018 році, суд зазначає, що робота відповідача у Польщі була тимчасовою, на п'ять місяців, на той час він отримував плату близько 10 000,00 грн на місяць. В матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн щомісячно. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справі № 588/11/17 у постанові від 10 вересня 2018 року. Однак, оскільки у судовому засіданні встановлено зміну матеріального стану відповідача внаслідок отримання у спадок земельної ділянки і нарахування йому орендної плати 5000 грн у рік, з врахуванням того що у 2019 році розмір аліментів, які нараховуються за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.12.2009 року складає 1441 грн, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але неменше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В силу ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial