Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі позивач або банк) 30 травня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON]. (надалі відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором , мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеної додаткової угоди № 1 про надання овердрафту до договору кредиту№ 380/18-1555 [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель за договором поруки № 04/П-420 тримали кредит на загальну суму 62 000 грн. Порушуючи умови додаткової угоди № 1 до кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували відсотки за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 3 040 грн. 65 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і станом на 18.10.2013 року складає: заборгованість за кредитом 1 317 грн. 78 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 1 605 грн. 63 коп.; та пені за неповернення кредиту та сплату процентів - 104 грн. 55 коп., інфляційних витрат за кредитом - 6 грн. 59 коп. та інфляційних витрат за відсотками - 6 грн. 10 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми, просить розглянути позов без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі двічі в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідачі суд не повідомили, письмових заяв та клопотань до суду від них не надійшло. Суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомленими про дату розгляду справи в суді, оскільки повістки повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні про особисте отримання повідомлення та відмітки, що повістка повернулась за закінченням строку зберігання. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615, 617, 625, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно умов укладеної додаткової угоди №1 про надання овердрафту до договору кредиту№ 380/18-1555 від 11 червня 2008 року [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель за договором поруки № 04/П-420 тримали кредит на загальну суму 62 000 грн. Порушуючи умови додаткової угоди № 1 до кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували відсотки за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 3 040 грн. 65 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і станом на 18.10.2013 року складає: заборгованість за кредитом 1 317 грн. 78 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 1 605 грн. 63 коп.; та пені за неповернення кредиту та сплату процентів - 104 грн. 55 коп., інфляційних витрат за кредитом - 6 грн. 59 коп. та інфляційних витрат за відсотками - 6 грн. 10 коп. Суд приймає до уваги, що позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Судом встановлено, що згідно умов укладених кредитних договорів позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом також встановлено, що сторонами було дотримано форми кредитного договору. Суд вважає, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за додатковою угодою №1 до кредитного договору в зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідачів суд вважає необхідним стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved