Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач 06 лютого 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Дзержинського районного відділу в м. Кривому Розі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилаються на те, що йому та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], та відповідач по справі - [PERSON] Відповідач зареєстрований в цій квартирі, але з 2007 року він покинув дружину та дітей і не проживає в ній з цього часу, місце його перебування не відоме. На відповідача, як такого, що зареєстрований в квартирі нараховуються комунальних платежів та експлуатаційних витрат за утримання житла, однак він є пенсіонер та не взмозі сплачувати комунальні послуги які нараховуються на відповідача. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні присутній не був, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з винесенням заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами цивільної справи. Треті особи не були присутні у судовому засіданні, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло № Дз 489, виданого 25.10.2005 року органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням № Дз 430 від 19.10.2005р., зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.10.2005 року (а.с.4). В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою КП № ЖЕО № 8 від 20.01.2014 року (а.с.5). З акту Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №8» від 20.01.2014 року вбачається те, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2007 року (а.с.6). Факт реєстрації Відповідача в зазначеній квартирі тягне за собою нарахування на нього, як такого, що зареєстрований в квартирі, комунальних платежів та експлуатаційних витрат. Відповідач не бажає у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та зареєструватися за місцем свого фактичного перебування. Розмір експлуатаційних витрат за утримання житла останнім часом значно зріс, а тому сплата за додаткову особу, яка фактично комунальними послугами не користується, негативно відображається на матеріальному становищі власників квартири. Позивач ветеран Великої Вітчизняної війни, є людиною похилого віку, отримую невисоку пенсію, багато коштів вимушений витрачати на придбання ліків. Це не дає мені можливість сплачувати за відповідача кошти за комунальні послуги, які до того ж, не споживаються. Згідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стосовно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на підставі власності, це є результатом реалізації права власника, тому у них виникає право на користування чужими майно, тобто сервітутне право. Відповідно до ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній в цій квартирі з 2007 року і до цього часу без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою. У силу викладеного,

Outcome: approved