Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач 10.12.2019 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер її рідний дядько [PERSON] , який за життя склав заповіт від 22.06.2013 року, посвідчений Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2485, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, та майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті він заповів їй, [PERSON] . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки , що знаходяться за адресою - [ADDRESS] . 02.06.2015 року вона зверталася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С. О. із заявою про прийняття спадщини після померлого. Зазначає, що померлий [PERSON] за життя перебував у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.09.2019 року встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою - [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0562 га, що розташована за адресою - [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Вказаним рішенням було визнано за [PERSON] , відповідачем по справі, право власності на 1/2 частину вказаного спірного житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину вказаної спірної земельної ділянки площею 0,0562 га, що розташовані за адресою - [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої [INFO] , оскільки остання склала заповіт на ім`я [PERSON] 14.11.2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережного О. С. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини, що не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; не надано документи, що підтверджують реєстрацію права власності на спірний будинок за померлим спадкодавцем; не надано витяг з державного земельного кадастру про спірку земельну ділянку, не надано звіти про оціночну вартість об`єктів нерухомого майна, не здійснено оплату за вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вона, як спадкоємець за заповітом, не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку після смерті її дядька через зазначені вище обставини. На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 44,7 кв. м., літньої кухні-сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», гаражу літ «Д», сараю літ. «д», підвалу літ «Е», спорудження № 1-5, І та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0562 га, що розташована за адресою - [ADDRESS] , кадастровий номер 1211600000:03:013:0168, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 13.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 111). Відповідач також надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі,проти позову не заперечує (а.с. 114). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнала позов [PERSON] , суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засідання встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт від 22.06.2013 року, посвідчений Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2485, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, та майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті він заповів їй, [PERSON] (а.с. 4,5). Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався. З копії спадкової справи № 2-2015, наданої 27.02.2020 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу О .С. Бережним на запит суду (а.с. 45-108), вбачається наступне. [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , зверталася 23.01.2015 року із заявою про видачу свідоцтв про право власності в спільному майні подружжя та свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.49) [PERSON] племінниця померлого [PERSON] зверталася 02.06.2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 67); Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.09.2019 року було встановлено, що [PERSON] було відведено у 1953 році дільницю комунальної землі площею 600 кв. м. під індивідуальне будівництво житлового будинку (а.с. 26-31). Житловий будинок за адресою - [ADDRESS] був збудований у період шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] на їх спільні кошти. Право власності на вказаний будинок було оформлено на померлого [PERSON] . Також у 1999 році [PERSON] передано у приватну власність на постійне користування присадибну земельну ділянку площею 0,0562 га, що розташована за адресою - [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Також вказаним рішенням суду було встановлено що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою - [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0562 га, що розташована за адресою - [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.09.2019 року було визнано за [PERSON] , відповідачем по справі, право власності на 1/2 частину вказаного спірного житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину вказаної спірної земельної ділянки площею 0,0562 га, що розташовані за адресою - [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої [INFO] , оскільки остання склала заповіт на ім`я [PERSON] . Таким чином позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але не може реалізувати своє право. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на зазначене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved