overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач 08 травня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 18 грудня 1999 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №1079. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 25 квітня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18 грудня 1999 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська , актовий запис №1079 (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Встановлено також, що з 25 квітня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач 08 травня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У своїй заяві позивач вказує, що 30 серпня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем від цього шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, про матеріальний добробут родини, взаємоповагу один до одного. Навпаки його ставлення до сімґї і привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин Чоловік систематично влаштовував сварки, проявляв неповагу. З листопаду 2013 року шлюбні відносини між ними фактично припинились. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу як зазначила позивач неможливе. Спору між сторонами про поділ майна, що є спільною власністю - не має. По домовленості між сторонами дитина залишається проживати разом з батьком. В зв'язку з чим позивачка просить суд розірвати шлюб, який було укладено 30 серпня 2003 року між нею - [PERSON] та відповідачем [PERSON], який зареєстрований Червонозаводським відділом РАГС по м. Харкову, актовий запис № 314. В судове засідання представник позивачки з'явилась, свої доводи викладені в позовній заяві підтримала, та пояснила, що подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечитиме життєвим інтересам позивачки, а питання розлучення остаточно вирішено. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Суд, вислухавши думку позивача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем уклали шлюб 30 серпня 2003 року, про що Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 314. Між сторонами сімейні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться, причиною розпаду сім'ї явилось те, що в сім'ї постійно виникали сварки та скандали, які привели до того, що між подружжям склалися неприязні відносини. Примирення не можливе. З таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони сумісно не проживають з 2013 р., що примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач і відповідач проти нього заперечують, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін є обґрунтованим. Неповнолітній син зі згодою сторін залишиться проживати з батьком. Майнових претензій один до одного сторони не мають. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач, 08 червня 2015 року, звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, в якій посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року з відповідача присуджено стягувати аліменти в розмірі 1/2 всіх видів доходів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час у позивачки змінилося матеріальне становище, на утримання дитини йдуть значні кошти. Крім того, їй стало відомо, що у відповідача змінилося матеріальне становище, його звільнено з ТзОВ «Гріненрджі». Тому, вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 700 грн.. щомісячно на кожну дитину, оскільки відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, а тому він в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і вказав, що сплачувати аліменти згоден в розмірі 1/ 3 частки від його доходу, оскільки він працює посезонно оператором котельні Заболотівської районної лікарні. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року з відповідача присуджено стягувати аліменти в розмірі 1/2 всіх видів доходів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Станом на день розгляду справи відповідач офіційно не працює. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач 08 червня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 25 квітня 2009 року. Шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №134. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з березня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25 квітня 2009 року. Шлюб був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №134. /а.с.5/ Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]./а.с.6/. Встановлено також, що з березня 2015 сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач 08 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2003 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2003 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за № 255 /а.с.6/. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач 08 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. Від сумісного подружнього життя дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2013 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 342 /а.с.3/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з травня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

позивач 08 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що [INFO] у позивача з відповідачем народився спільний син - [PERSON]. На той час вони перебували у церковному шлюбі. Після народження дитини у них склалося дуже важке матеріальне становище і позивач була змушена йти працювати, оскільки відповідач не бажав матеріально забезпечувати сім'ю. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав, що погоджується сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, що стверджується довідкою ОСББ «Взірцеве» № 36 від 28 травня 2015 року з місця проживання про склад сім`ї і прописку та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2015 рік для дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач 08 червня 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що 23.09.1995 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинено. Причиною розпаду сімї стали часті конфлікти з сімейних і побутових питань, які виникли через відсутність взаєморозуміння та поваги між сторонами. Оскільки на переконання позивача шлюб існує формально, його збереження є неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстрований Тростянецьким відділом РАЦС у Сумській області, атів запис № 139 від 23.09.1995 року. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, була повідомлена про час і місце проведення судового засідання належним чином (а.с.31,37). Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.09.1995 року Тростянецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської області, актовий запис № 139 (а.с.11). У шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.12,13). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 Сімейного кодексу України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення позивача до збереження шлюбних відносин суперечитиме його правам та інтересам шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати, а позов - задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач 08 червня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] Олександровичапро розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 02 січня 2016 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя відсутне взаєморозуміння та різні погляди на життя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в шлюбі- Личова. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Судом було роз'ясненно відповідачу наслідки визнання позову, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2012 року /а.с.6/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя відсутне взаєморозуміння та різні погляди на життя. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 02 січня 2016 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 551,20 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved