Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17559,20 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № DNK4KP27330310 від 12.07.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 1154,40 гривень із сплатою відсотків у розмірі 25,08 % та зобов*язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов*язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», на підставі рішення акціонерів від 30.04.2009р. 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 11.02.2016р. має заборгованість 17559,20 гривень, яка складається з наступного: 252,33 грн. заборгованість за кредитом; 1988,20 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 14006,33 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500,00 грн.- штраф, 812,34 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, згідно поштового повідомлення останній за місцем реєстрації не проживає, тому відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином і суд розглядає справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNK4KP27330310 від 12.07.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 1154,40 гривень. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачу відповідно до наданого розрахунку станом на 11.02.2016р. нараховано заборгованість в сумі 17559,20 гривень, яка складається з наступного: 252,33 грн. заборгованість за кредитом; 1988,20 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 14006,33 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф, 812,34 грн. штраф (процентна складова) за несвоєчасне погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-8). Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено кредитним договором № DNK4KP27330310 та Умовами надання споживчого кредиту наданим позивачем, розрахунком суми заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею.(а.с.9, 10-13). Таким чином, заявлені позивачем вимоги є обґрунтовані, оскільки відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, який не повертає. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Разом з тим, при нарахуванні неустойки позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій в сумі 500,00 грн фіксована частина та 812,34 грн. процентна складова за одне й те ж порушення, тобто здійснено подвійне нарахування неустойки, що не допускається. Згідно з положенням ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Тому, суд відмовляє у стягненні штрафу у розмірі фіксованої частини в сумі 500,00 грн. з підстав того, що договір і розрахунок штрафних санкцій в цій частині суперечить положенню ч.2 ст.549 ЦК України, відповідно до якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Окрім того, нарахування штрафних санкцій в твердій сумі не передбачено. Крім того, позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 17559,20 гривень, розмір якої значно перевищує заборгованість за тілом кредиту, яка складає 252,33 гривень. Тому суд вважає за можливе застосувати ч.3 ст.551 ЦК України і зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, розмір нарахованої пені за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором належить зменшити до розміру заборгованості за тілом кредиту в сумі 252,33 гривень. Виходячи із встановленого, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 252,33 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1988,20 гривень, пеню у розмірі, яка відповідає тілу кредиту в сумі 252,33 гривень, штраф (процентна складова) в сумі 812,34 грн. Таким чином, з відповідача, належить стягнути суму заборгованості в розмірі 3305,20 гривень, у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором та понесені позивачем витратами по сплаті судового зборуі. На підставі викладеного та

Outcome: partial