Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31755,10 грн., а також судові витрати. Заяву мотивує тим, що 12.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір б/н, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови договору порушив, чим допустив заборгованість на суму 31755,10 грн., яку банк просить стягнути з нього в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання повторно не з'явився, просив суд розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що позивачем пропущено строк позовної давності, а відтак просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 12.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір б/н, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії встановлено в 1 рік. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 8.6 умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення зазначених норм відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим Банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. 17 листопада 2008 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] в користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 5876,57 грн. Після отримання судового наказу, оскільки відповідач не виконував умови договору, банк продовжив нарахування відсотків та заборгованість відповідача, яка разом із нарахованими відсотками, штрафом та комісією за користування кредитом станом на 23.01.2014 року становить 31755,10 грн. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи те, що сторонами не домовлено про збільшення позовної давності, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, пов'язаних із наданням кредиту. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення. Враховуючи наведене, беручи до уваги таку заяву відповідач та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки кредит надавався терміном на один рік, 17 листопада 2008 року при видачі судового наказу такий строк було перервано, однакі з цьому часу сплило три роки, а тому суд вважає, що позивач пропустив строк для звернення до суду.

Outcome: dismissed