Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17 818,81 грн. та [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Позивач по первісному позову, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що [PERSON], з метою отримання банківських послуг, підписала 13.09.2013 року заяву б/н , згідно якої отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується її підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідачка при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «Приват Банк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки: -у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; -у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua. SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме : надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, в результаті чого станом на 21.01.2018 року має заборгованість 17818,80 грн., що складається із: тіла кредиту - 8061,04 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом -3147,86 грн.; нарахованої пені - 5285,20 грн. , а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 824,70 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір по справі у розмірі 1762,00 грн. 25.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання недійсним кредитного договору № б/н від 13.09.2013 року , укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та нею, та стягнення з ПАТ КБ «Приват Банк» на її користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування зустрічного позову вказує, що 13.09.2013 року між нею та Банком був укладений кредитний договір, на основі підписаної нею анкети- заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг в Приват-Банку № б/н від 13.09.2013 року. Відповідно до договору вона отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вона вважає, що Банк ввів її в оману, оскільки вона звернулась в Банк, з метою отримання банківських послуг, а саме - отримати картковий рахунок на платіжну картку для зарахувань на неї стипендії, крім того, при укладанні кредитного договору їй ще не виповнилось 18 років і вказаний кредитний договір міг бути укладений лише зі згоди її батьківэ, а батьки такої згоди не давали.. В момент укладення договору, в силу свого віку, вона не розуміла, що підписує заяву по кредитному договору, оскільки їй потрібно було лише картку для користування стипендією, тому відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України просила визнати цей договір недійсним. Представник позивача по первісному позову у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Проти зустрічного позову заперечує, так як вважає, що укладений кредитний договір чинному законодавству України не суперечить, оскільки до досягнення повноліття [PERSON] уклала із Банком договір банківського рахунку та отримала картку із кредитним лімітом в 0,00 грн. та користувалася лише власними коштами, що не суперечило чинному законодавству, тому кредитний договір не виходить за межі дрібного побутового правочину, а після [INFO], тобто після досягнення нею повноліття, а саме: після 15.09.2016 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на картку і вона почала користуватись кредитними коштами, тому просить у позові відмовити. Представники відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову в судовому засіданні проти заявлених вимог за первісним позовом до їх довірителя заперечують, посилаючись на ту обставину, що їх довірителька, на момент укладення кредитного договору, була неповнолітньою, тому не могла повністю зрозуміти несправедливість запропонованих Банком умов, їх невигідність для неї, згоди її батьків на укладення кредитного договору не брали Просять в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов визнання кредитного договору недійсним - задовольнити. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ст.639 ЦК України, жоговір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї формі, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Позивачем за первісним позовом, на підтвердження виникнення у [PERSON] зобов»язань перед банком, надана копія анкети-заяви від 13.09.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів та розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.09.2013 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON], станом на 21.01.2018 року в сумі 17818,80 грн., що складається із: тіла кредиту - 8061,04 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом -3147,86 грн.; нарахованої пені - 5285,20 грн. , а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 824,70 грн. Судом встановлено, що [PERSON], з метою отримання банківських послуг, 13.09.2013 року підписала Анкету - Заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит в розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № [NUMBER], ключем до якого, була пластикова картка . [PERSON]отримала картку із кредитним лімітом в 0,00 грн. та користувалася лише власними коштами, а після [INFO], тобто після досягнення нею повноліття, а саме - після 15.09.2016 року [PERSON] було змінено кредитний ліміт на 2 000,00 грн.. Вказаний кредитний договір № б/н від 13.09.2013 року було оформлено на підставі свідоцтва про народження [PERSON], Серії [NUMBER], в якому зазначено, що вона народилась [INFO]. З довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору [PERSON] була ознайомлена 13.09.2013 року, тобто, на момент укладення даного правочину [PERSON] не виповнилось повних 16 років, таким чином кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності і докази, щодо надання згоди батьками [PERSON] на укладення цього кредитного договору, судом не здобуто. Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст.34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Відповідно до ст.31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Відповідно до ст.32 ЦК України, крім правочинів, передбачених ст.31 цього Кодексу , фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами....4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатись вкладом, внесеним нею на своє ім»я (грошовими кощтами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.Неповнолітня особа може розпоряджатись грошовими коштами, що внесені іншими особами у фінансову установу на її ім»я, за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників . Неповонолітня особа може розпоряджатись грошовими коштами, що внесені іншими особами у фінансову установу на її ім»я, за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від будь-кого із батьків (усиновлювачів). У разі заперечення того з батьків (усиновлювачів), з яким проживає неповнолітня особа, правочин може бути здійснений з дозволу органу опіки та піклування. Згідно положень ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути крелит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються полрження ст.71 ЦК України, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору. Характер кредитних правовідносин, які є досить складними і передбачають обов»язок позичальника регулярно, в обов»язковому порядку, вносити кошти на погашення кредиту, сплачувати відсотки та комісії, нести матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту, не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому, відповідно до вимог закону, у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладеий лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Так, відповідно до вимог ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною другою ст.222 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановивши, що позичальник [PERSON] уклала кредитний договір із ПАТ КБ «Приват Банк» у віці неповних 16 років без згоди батьків та органу опіки та піклування, маючи при цьому неповну цивільну дієздатність і не маючи права на укладення такого договору самостійно, суд приходить до висновку, що вказаний кредитний договір не відповідає вимогам ч.2 ст.203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. Будь-яких доказів протилежного, заперечення на зустрічний позов ПАТ КБ «Приват Банк» суду не надав. Суд визнає безпідставними доводи Приват Банку щодо зміни кредитного ліміту з нульового значення до 2 000,00 грн. за заявою [PERSON] та початок використання нею кредитної картки з 15.09.2016 року, тобто, після досягнення свого повноліття, як відповідної особливості початку перебігу лише із цього часу її відповідальності перед позивачем по первісному позову, оскільки незалежно від часу надання банком кредитних коштів за даним договором, підставою відповідальності за нею є , передусім, умови письмового правочину, дійсність якого можлива лише від самого початку дії договору, а не внаслідок додержання певної умови, яка сторонами додатково не передбачена. Таким чином, доводи Приват Банку про те, що кредитний ліміт було установлено на платіжну картку відповідачки після досягнення нею повноліття не мають правового значення, оскільки кредитний договір, складовими якого є заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, був укладений у 2013 році, коли [PERSON] не мала повної цивільної дієздатності. Аналіз вищезазначеного переконує суд в тому, що в задоволенні позовних вимог за первісним позовом необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved