Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до [PERSON], виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання недійсним свідоцтва № 856 про право власності на офіс магазин промислової групи товарів від 14.08.2008 року, визнання недійсним реєстраційного посвідчення від 15.09.2008 року на приміщення офісу магазину промислової групи товарів в будинку [ADDRESS], визнання недійсним технічного паспорту, визнання недійсним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1685 від 10.07.2008 року в частині затвердження акту про прийняття в експлуатацію квартири, реконструйованої в офіс магазин групи промислових товарів, визнання недійсним акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, визнання недійсним дозволу на виконання будівельних робіт, зобов'язання [PERSON] привести предмет іпотеки до первісного стану та заборону вчиняти будь-які дії щодо відновленого предмету іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/035-43/50025, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 100 000,00 доларів США з остаточним терміном повернення до 26.02.2027 року та сплатою 13,25 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між сторонами 12.03.2007 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передав банку в іпотеку належну йому на праві власності житлову квартиру [ADDRESS] з частиною підвалу. В ході судового розгляду цивільної справи № 2-1904/11 за позовом ПАТ «Райффазен банк Аваль» до [PERSON], АКІБ «УкрСиббанк» про звільнення заставного майна з-під арешту, позивачу у даній справі стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1900 від 14.08.2008 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на офіс-магазин промислової групи товарів взамін правовстановлюючого документу на цей же об'єкт нерухомості у вигляді житлової квартири [ADDRESS]. Позивач вважає проведену [PERSON] реконструкцію предмету іпотеки незаконною, оскільки її проведення не було погоджено із іпотекодержателем. Крім того, під час укладення договору іпотеки від 12.03.2007 року, приватним нотаріусом, який посвідчував відповідний договір, було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про об'єкт обтяження, а саме квартиру [ADDRESS]. Вказані дії відповідача [PERSON] порушують права банку як іпотекодержателя, оскільки замість предмету іпотеки у вигляді житлової квартири відповідач фактично став власником нового об'єкту нерухомого майна, який уже не є предметом іпотеки і не може виступати забезпеченням виконання кредитних зобов'язань. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 02.04.2014 року судом задоволено заяву представника позивача за довіреністю Мартинюка А.П. та залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про визнання недійсним реєстраційного посвідчення від 15.09.2008 року на приміщення офісу магазину промислової групи товарів в будинку [ADDRESS], визнання недійсним технічного паспорту, визнання недійсним акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, визнання недійсним дозволу на виконання будівельних робіт та заборону вчиняти будь-які дії щодо відновленого предмету іпотеки. В іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжено. Згідно заяви від 11.04.2014 року позивач збільшив позовні вимоги та додатково просив суд визнати недійсним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1900 від 14.08.2008 року про визнання нежитловою реконструйованої квартири та оформлення права власності за [PERSON] на приміщення офісу-магазину промислової групи товарів в буд [ADDRESS]. Заявою від 05.05.2014 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд замість визнати недійсними скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1685 від 10.07.2008 року та № 1900 від 14.08.2008 року. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Мартинюк А.П. уточнені вимоги позову підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що виконавчим комітетом Вінницької міської ради при прийнятті оспорених позивачем рішень не було допущено порушень чинного законодавства, оскільки їм не було відомо про наявність іпотеки, а обов'язку перевіряти відповідну інформацію на них не покладено. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.02.2007 року між ВАТ «Раййфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/035-43/50025, відповідно до умов якого позичальник отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 100 000.00 доларів США на строк до 26.02.2027 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 13,25 % річних. 12.03.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1105. Згідно умов пункту 1.1. даного договору, ним забезпечуються вимоги банку як іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 014/035-43/50025 від 27.02.2007 року, який укладено із [PERSON] Згідно пункту 1.2. Договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: ціла житлова квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 44,4 кв. м., яка належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2007 року. Положеннями пункту 4.1.3. Договору передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний при втраті (знищенні, загибелі) або пошкодженні предмета іпотеки з його вини, на вимогу іпотекодержателя, відновити знищений або пошкоджений предмет іпотеки. Відповідно до умов пункту 4.1.4. Договору, іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб. Згідно пункту 4.1.8. Договору, іпотекодавець також зобов'язаний не проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки, окрім поточного, а у разі необхідності - капітального. Згідно умов пункту 4.2.1. Договору, іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки протягом дії цього договору відповідно до його призначення. 12.03.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження зазначеної у договорі іпотеки від 12.03.2007 року квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] до припинення дії договору, про що внесено відповідний запис № 107 до реєстру заборон під реєстраційним № 1106. 10.07.2008 року виконавчий комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 1685 про затвердження актів державної комісії про прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, пунктом 1.17. якого затверджено акт прийняття до експлуатації реконструйованої квартири [ADDRESS] в офіс-магазин промислової групи товарів приватного підприємця [PERSON], загальною площею 45,3 кв. м. 14.08.2008 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 1900 про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна фізичним особам, пунктом 1.4. якого визнано нежитловою реконструйовану квартиру та оформлено право приватної власності [PERSON] на офіс-магазин промислової групи товарів в буд. [ADDRESS], загальною площею 45,3 кв. м. 14.08.2008 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради видано [PERSON] свідоцтво серії САС № 204019 про право власності № 856 на офіс-магазин промислової групи товарів, який розташований у [ADDRESS], загальною площею 45.3 кв. м. Свідоцтво видане на підставі рішення № 1900 від 14.08.2008 року. Згідно реєстраційного посвідчення від 15.09.2008 року, [PERSON] зареєстрував у КП «ВООБТІ» своє право власності на приміщення офісу-магазину промислової груп товарів, який розташований в буд. [ADDRESS]. Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Частиною 3 статті 12 цього ж Закону передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно положень статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно частини 1 статті 203 цього ж Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 586 Цивільного кодексу України визначено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.03.2007 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 12.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір іпотеки вказаної житлової квартири, за умовами якого дана квартира виступала забезпеченням виконання [PERSON] зобов'язань перед банком, які виникають із умов кредитного договору від 27.02.2007 року. Згідно умов договору іпотеки, [PERSON] як іпотекодавець зобов'язався перед банком не відчужувати будь-яким способом предмет іпотеки - житлову квартиру, а також погоджувати проведення всіх ремонтних робіт (крім поточного ремонту) із банком. Натомість, [PERSON] самовільно провів реконструкцію житлової квартири, яка є предметом іпотеки, у нежитлове приміщення офісу-магазину промислової групи товарів. При цьому було змінено цільове призначення об'єкту нерухомого майна, яке виведено із житлового фонду, а також змінено площу і конфігурацію приміщення. Звернувшись із відповідними заявами до виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON] отримав відповідні погодження та дозвіл на оформлення за собою права власності на приміщення офісу-магазину промислової групи товарів. Оспорені позивачем рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1685 від 10.07.2008 року та № 1900 від 14.08.2008 року порушують права банку як іпотекодержателя, оскільки вказані перебудова та реконструкція приміщення квартири у офіс-магазин відбувались без погодження із банком. [PERSON], вчинивши всі перелічені ним дії, спрямовані на реконструкцію предмету іпотеки без дозволу іпотекодержателя, порушив не тільки умови договору іпотеки від 12.03.2007 року, а й положення Закону України «Про іпотеку» й Цивільного кодексу України, норми яких забороняють вчиняти будь-які дії щодо предмету іпотеки без відповідної згоди іпотекодержателя. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, а також беручи до уваги заяву позивача про стягнення понесених судових витрат лише із відповідача [PERSON], оскільки саме з його вини було порушено права банку як іпотекодержателя. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved