Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач 10.09.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11 455,74 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.07.2007 року між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ТОВ «КБ «Дельта» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 007-15122/040707 від 04.07.2007 року, відповідно до якого позивач шляхом відкриття карткового рахунку надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 000 грн.. Відповідно до умов кредитного договору держатель картки повинен щомісяця в строки, які визначені правилами, здійснювати погашення кредиту, сплатити проценти за користування коштами, пеню, тощо. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідачки перед банком станом на 29.05.2014 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 11 455,74 грн., яка відповідачкою не погашається, що в свою чергу призводить до порушення прав Банку. В судове засідання 09.12.2014 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. (діє на підставі довіреності від 25.02.14) не з'явився, але разом з позовом було надано клопотання про розгляд справи без участі представника ПАТ «Дельта Банк». В судове засідання з'явився представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі ордеру від 09.12.14), який позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Також зазначив, що [PERSON] дійсно у 2007 році отримала від Банку кошти та відразу зняла їх з картки. У 2008 році [PERSON] декілька місяців погашала кредит, однак вона не пам'ятає скільки саме. Суд, заслухавши думку представника відповідачки і дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.07.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого відповідно до п. 1.2. Статуту ПАТ «Дельта Банк» у новій редакцій є ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор, Банк) та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник, Боржник) був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 007-15122-040707 (надалі - Кредитний договір) відповідно до пунктів 1.2., 1.3., 2.3. якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок за № [NUMBER] у національній валюті Гривня, надав платіжну картку, пін-код до картки, зобов'язався здійснювати обслуговування держателя картки, зі сплатою процентів за користування кредитною лінією згідно тарифного пакету «VISA Класичний», що міститься в Додатку № 1 «Тарифи» до цього кредитного договору та згідно з умовами договору і правил, відкрив [PERSON] відновлювальну відкличну кредитну лінію на суму 30 000 грн. та на день укладання договору встановив їй ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн., зі сплатою 29,9 процентів річних (а.с.3-4). Відповідно до положень зазначеного кредитного договору, держатель картки (клієнт) тобто відповідач, зобов'язався щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання кредиту, що підтверджується його підписами на кредитному договорі, тарифах на обслуговування платіжних карток «Delta Visa Classik» Тарифний пакет «Класичний» від 20.03.2007 року, анкеті позичальника від 04.07.2007 року та на анкеті клієнта-фізичної особи від 04.07.2007 року (а.с.4,7, оборот а.с.7). Згідно п. 2.2 кредитного договору Банк забезпечує прийняття та зарахування на рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Згідно п. 2.5 кредитного договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, в розмірі визначеними Тарифами, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені. Згідно п. 2.6. кредитного договору у разі порушення Держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом, процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими обов'язкового мінімального платежу, клієнт сплачує Банку пеню в розмірі, строки та порядку, які визначені Правилами та Тарифами. Згідно п. 5.1 кредитного договору з підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Згідно п. 4.1. кредитного договору з підписанням цього договору держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування відносин, які виникли на підставі цього Договору. Згідно п. 4.8. кредитного договору з підписанням цього договору держатель підтверджує, що один з оригіналів цього Договору був переданий останньому. З позову вбачається, що позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 000 грн.. Свої зобов'язання по кредитному договору відповідач не виконує у зв'язку з чим у нього перед позивачем станом на 29.05.2014 року виникла прострочена заборгованість, загальний розмір якої згідно розрахунку заборгованості, становить 11 455 (одинадцять тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) гривень 74 копійки, з яких: - тіло кредиту - 11 455,74 грн.. Розрахунок заборгованості наведений в позові та доданий до матеріалів справи (оборот а.с.2, а.с.5-6). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту у суду немає. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості суд встановив, що відповідач в останнє здійснював погашення заборгованості по кредитному договору у липні місяці 2010 року у сумі 200 грн., а починаючи з серпня 2010 року відповідач погашення заборгованості не здійснює у зв'язку з чим у нього з вказаного періоду почалася накопичуватися заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором. Таким чином вбачається, що порушення прав позивача з боку відповідача почалося саме з серпня 2010 року. При цьому, для захисту своїх прав позивач звернувся з позовом до суду лише 10.09.2014 року, тобто після спливу трьох років з моменту виникнення порушення його прав. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні представник відповідача просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, так як вони заявлені після спливу строку позовної давності. Судом встановлено, що внаслідок звернення до суду за захистом своїх порушених прав, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 60979879 від 25.07.2014 року (а.с.1). Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір, який він сплатив при зверненні до суду з позовом. Однак, суд вважає необхідним відмовити у задоволення цих вимог позивача на підставі наступного. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що суд відмовив позивачу у задоволенні основних позовних вимог у повному обсязі, судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed