Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Туря» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 15.07.2008 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря» та позичальником [PERSON], поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 274/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 50000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, зі сплатою 45 % річних, терміном на 36 місяців, з 15.07.2008 року по 14.07.2011 року. Зазначає, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року останній платіж по кредиту був здійснений 09.04.2010 року в сумі 4015,75 грн. (залишок заборгованості по відсоткам 2819,30 грн.). Кредитна заборгованість станом на 03.03.2018 року згідно з договором кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року складає 212513,43 грн., з яких: по тілу кредиту 46017,35 грн., по відсотках за користування кредитом 166496,08 грн. (46017,35 грн. + 166496,08 грн. = 212513,43 грн.). Відсотки за користування кредитними коштами (тіло кредиту 46017,35 грн.) за період з 09.04.2010 року по 03.03.2018 року становлять 2885 днів (45 % відсоткова ставка): 2885 днів * 46017,35 грн. * 45 % / 365 = 163676,78 грн. (163676,78 грн. + 2819,30 грн. = 166496,08 грн.). Як вбачається з договору кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року (п. 2.4) додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у пункті 2.3 договору, у разі якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу. Вказує, що відповідач [PERSON] порушила свої зобовязання (п. п. 1.1, 2.2, 2.3, договору). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно з договором кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року (п. п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями відповідача [PERSON], не виконали своїх обовязків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у звязку з чим солідарно з позичальником відповідають перед спілкою за її зобовязаннями. Зауважує, що за умовами договору кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року (п. 8.1) сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності, а відповідно до п. 5.1 договору поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобовязань за ним. Поручитель поручається також своїм вкладом (у разі наявності) у спілці у повному обсязі та надає спілці право при тримання зазначеного вкладу. Позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON], [PERSON] були ознайомлені з умовами договору кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року, а саме п. п. 2.4, 5.1, 8.1, ознайомлені і згідні із умовами надання кредиту, в яких, зокрема, строк позовної давності встановлений тривалістю в десять років, вказані умови підтверджені підписами відповідачів на кожному аркуші вищевказаного договору кредиту-поруки і кожний з відповідачів отримав примірник даного договору. На даний час Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» предявляється позовна заява про стягнення кредитної заборгованості згідно з договором кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року на загальну суму 212513,43 грн., з яких: по кредиту 46017,35грн., по відсотках за користування кредитом 166496,08 грн. (відсоткова ставка 45 %), що підтверджується долученими до позову копіями договору кредиту-поруки, карткою платежів по гривневому кредиту, видатковим касовим ордером. З посиланням на викладене позивач просив суд стягнути на користь Перечинської кредитної спілки «Туря» солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 212513,43 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представник [PERSON] подала через канцелярію суду заяву від 14.12.2018 року, в якій просила позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] залишити без розгляду. Ухвалою суду від 14.12.2018 року позовну заяву Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу у цивільній справі № 308/2702/18 у частині позовних вимог про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. Відтак, судом розглядаються позовні вимоги позивача про стягнення боргу до [PERSON] Представник позивача у дане судове засідання не зявився, при цьому представник [PERSON] подала через канцелярію суду заяву від 14.12.2018 року, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги до [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням відзив на позовну заяву не подала, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 1 ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря» та [PERSON] 15.07.2008 року укладено договір кредиту-поруки № 247/1, згідно з умовами якого спілка надала [PERSON] кредит у сумі 50000 грн. на умовах строковості, звітності, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязалася повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором. Згідно з п. п. 1.2, 1.3 договору кредит надається терміном на 36 місяців з 15.07.2008 року по 14.07.2011 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. Видатковим касовим ордером від 15.07.2008 року підтверджується, що [PERSON] отримала вказані кошти. Відповідно до п. 8.1. договору кредиту-поруки № 247/1 від 15.07.2008 року сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 03.03.2018 року вона допустила перед спілкою заборгованість у загальному розмірі 212513,43 грн., з яких: по кредиту 46017,35 грн., по відсотках за користування кредитом 166496,08 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі\~порушення зобовязання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача підлягає до стягнення сума нарахованих процентів станом на 14.07.2011 року (дати спливу визначеного кредитним договором строку кредитування). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові [PERSON] Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 711/6227/14-ц. Заборгованість за процентами розраховується судом за наступною формулою: (А1 * 45 % * А2) / 365 днів = Х, де А1 тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення. Згідно з наданим спілкою розрахунком 09.04.2010 року позичальник здійснено платіж у сумі 24015,75 грн. та залишок заборгованості за процентами складає 2819,30 грн. За період з 09.04.2010 року до 14.07.2011 року наявний 461 день прострочення. Відтак, розмір процентів становитиме 26154,25 грн. грн. (46017,35 грн. * 45 % * 461 день / 365 днів = 26154,25 грн.). Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 28973,55 грн. (2819,30 грн. + 26154,25 грн. = 28973,55 грн.), яка розрахована станом на 14.07.2011 року. Нараховані позивачем проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становитиме 74990,90 грн., з яких: 46017,35 грн. заборгованість по тілу кредиту; 28973,55 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Що стосується обґрунтування позивачем позову в частині нарахування додаткових відсотків, визначених п. 2.4 договору кредиту-поруки № 274/1 від 15.07.2008 року, то такі не беруться судом до уваги, оскільки в мотивувальній та прохальній частині позову позивачем не предявляються вимоги про стягнення додаткових відсотків. Ухвалою судді від 27.04.2018 року позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Позивачеві при поданні даного позову слід було сплатити судовий збір у розмірі 3187,69 грн. Відтак, оскільки позивачеві було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, то з нього підлягає до сплати на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1115,69 грн.

Outcome: partial