Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач 05.08.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 7004,20 грн., мотивуючи вимоги тим, що 07.09.2012 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/0655984/1050/12, на виконання умов якого 07.09.2012 року ним було внесено страховий платіж у розмірі 7004,20 грн. 04.02.2013 року він звернувся до відповідача з двома заявами щодо настання подій, що мають ознаки страхових випадків, які були зареєстровані під №1001/06/41034S та №1001/06/41035S, та надав відповідачу документи щодо зазначених подій, а саме: заяву про настання подій, договір страхування, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру. Крім того, 06.02.2013 року було надано два рахунки-фактури СТО ТОВ «Саміт Моторз Україна» щодо пошкоджень, які були спричинені автомобілю внаслідок подій, а по страховому випадку №1001/06/41035S ще 15.02.2013 року надав висновок МВС щодо факту події. Позивач зазначає, що відповідач повинен був прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у його виплаті не пізніше 20.02.2013 року за подією №1001/06/41034S та не пізніше 01.03.2013 року за подією №1001/06/41035S, про що мав повідомити позивача не пізніше 27.02.2013 року за подією №1001/06/41034S та не пізніше 11.03.2013 року за подією №1001/06/41035S. Однак відповідач в порушення умов договору повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування лише 07.03.2013 року за подією №1001/06/41034S та 18.03.2014 року за подією №1001/06/41035S. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору позивачем відповідно до п.32.7 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/0655984/1050/12 29.08.2013 року відповідачу було направлено заяву з вимогами достроково припинити дію зазначеного договору страхування та повернути страхову премію (платіж). Заява була отримана представником відповідача 03.09.2013 року, однак грошові кошти внаслідок розірвання договору до цього часу відповідачем повернуто не було. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без участі їх представника та надав письмові заперечення, в яких проти позову заперечував повністю, вважаючи вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилався на те, що 07.09.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0655984/1050/12, об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем [NUMBER]. 04.02.2013 року в м. Києві по вул. Тимофія Шамрила, буд. 5-Б позивач виявив гілку дерева, яка упала на його автомобіль, та звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про факт настання події. Крім того, 04.02.2013 року позивач вдруге звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування, зазначивши, що 04.02.2013 року через чотири години після того, як на його автомобіль упала гілка, при огляді автомобіля він виявив пошкодження правих задніх дверей та правого заднього крила застрахованого автомобіля «ТОУОТА Согоllа», д.н.з [NUMBER], який був припаркований по вул. Константинівський,73 у м. Києві. Відповідно до п. 31.2. Договору страхування з метою прийняття рішення про здійснення виплати або відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування, у випадках якщо страхувальником або одержувачем страхового відшкодування, з документів неможливо встановити факт, обставини, причини настання страхового випадку та розмір завданого збитку (шкоди), страховик робить запити до компетентних органів, підприємств, установ та організації про відомості пов'язані з настанням цього випадку, та має право призначити незалежну експертизу. Протягом 10 робочих днів з моменту одержання страховиком від одержувача страхового відшкодування останнього з документів, передбачених п.30 договору, та відповідей на запити страховика до компетентних органів підприємств, установ та організацій страховик приймає рішення про: здійснення виплати страхового відшкодування (страхової виплати) та складає страховий акт і протягом 15 (п'ятнадцять) робочих днів з дня складання страхового акта здійснює виплату страхового виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Згідно з п. 30.1.6 Розділу 30 Договору страхування позивач зобов'язаний надати довідку компетентних органів про факт та обставини настання події (довідка з ДАІ встановленого зразка про ДТП, довідка органів МВС у разі порушення кримінальної справи, довідка підрозділу МНС тощо). Представник відповідача зазначив, що 15.02.2013 р. позивачем надано останній документ, а саме висновок Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, таким чином, рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 07.03.2013 року прийнято з дотриманням строку передбаченого договором страхування. Справа щодо відмови у виплаті відшкодування розглядалась Солом'янським районним судом м. Києва, за наслідками розгляду якої було встановлено, що по першій події внаслідок падіння гілки відсутні ознаки страхового випадку у зв'язку з відсутністю причинно-наслідкового зв'язку з обставиною, а тому дії відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування по зверненню позивача є правомірними, а по другій події суд дійшов до висновку, що позивач не виконав обов'язків, передбачених Договором страхування, шляхом повідомлення компетентних органів. Таким чином, з викладеного вище не вбачається невиконання або не належне виконання умов договору страхування Страховиком, а, навпаки, вбачається невиконання умов договору саме позивачем та до того ж введення суду в оману щодо надання останнього документу саме 06.02.2013 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відносини щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків) врегульовані положеннями Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 20 цього закону страховик при настанні страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Встановлено, що 07.09.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0655984/1050/12. Термін дії договору сторонами був визначений до 08.09.2013 року. 04.02.2013 року відбулося дві страхові події, з яких за першою о 09 год. 00 хв. по вул. Т. Шамрила у м. Києві позивачем було виявлено на припаркованому ним автомобілі «TOYOTA Corolla», державний номер [NUMBER], гілку, яка впала з дерева. Друга подія відбулася о 12 год. 00 хв., де позивачем було виявлено пошкодження правих задніх дверей та правого заднього крила застрахованого автомобіля, які, згідно його заяви, можливо не відносяться до оформлення страхового випадку щодо падіння гілки на автомобіль. Про вказані події позивач в той же день повідомив ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». З матеріалів справи вбачається, що по першому випадку листом від 18.03.2013 року за № 17-10/4549 позивачу повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність причинно-наслідкового зв`язку з обставиною, що вказана позивачем, та отриманими пошкодженнями автомобіля. Листом від 07.03.2014 року за № 17-10/3886 позивачу було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування за подією, яка сталася 04.02.2013 о 12 год. 00 хв., оскільки останнім не було повідомлено компетентні органи про настання страхового випадку та отримання транспортним засобом пошкоджень, а також не надано страховику відповідних документів про дану подію. У відповідності до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з п. 37.2 договору страхування кожна із сторін договору має право ініціювати дострокове припинення його дії без повідомлення причин, у такому випадку сторона, яка вимагає дострокового припинення дії договору направляє іншій стороні відповідне повідомлення не менш як за 5 робочих днів до дати дострокового припинення дії договору. У разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, відповідно до п. 32.8 договору, страховик повертає йому частину страхового платежу за період, що залишився до закінчення строку дії договору. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушення страховиком умов договору, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю. 29.08.2013 року позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов договору, звернувся до відповідача із заявою про вимогу дострокового припинення договору та повернення внесеного ним страхового платежу. Разом з тим, посилання позивача щодо невиконання відповідачем умов договору спростовуються рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.09.2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.10.2013 року залишено без змін, яким встановлено, що дії відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування по зверненню позивача є правомірними. Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, з вищевикладеного не вбачається невиконання або неналежне виконання відповідачем умов договору. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, позивачем не було надано доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві щодо дотримання ним порядку дострокового припинення терміну дії договору страхування визначеного п.37.2 цього ж договору, виходячи з того, що заява про дострокове розірвання договору, як зазначає сам позивач, була отримана відповідачем 03.09.2013 року, в той час коли термін дії договору у зв'язку із закінченням строку його дії мав припинитися 07.09.2013 року. За таких обставин суд знаходить позовні вимоги позивача до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» такими, що задоволенню не підлягають. Разом з тим, як випливає з роз'яснень Верховного Суду України, викладених в листі від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», на спірні правовідносини, що випливають з договору добровільного страхування та відповідно врегульовані спеціальними законами, не поширюються положення Закону N 1023-XII «Про захист прав споживачів» з огляду на те, що предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обов'язки сторін згідно з умовами договору страхування. Стосовно поширення Закону N 1023-XII на добровільне страхування, то слід зазначити, що зазначений Закон може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом. Таких обставин за змістом позовної заяви позивачем не було викладено. Тому суд не вправі керуватися законодавством про захист прав споживачів при вирішенні даного спору, що тягне за собою покладення обов'язку по оплаті судового збору на позивача.

Outcome: approved