Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачки про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №11/МК-08 від 28 лютого 2008 року [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 750000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 лютого 2018 року. У забезпечення кредиту між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки, предметом якого є вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 142,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Маріуполь, [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 березня 2014 року було звернено стягнення на зазначений вище предмет іпотеки шляхом його продажу. Однак відповідач у порушення вимог закону та умов договору зобов'язання за договором іпотеки не виконує - не передає предмет іпотеки у заклад банку. Враховуючи викладене, позивач просив передати в управління ПАТ КБ «ПриватБанк» нерухомість, щодо якої 14.03.2014 року було винесено судове рішення про звернення стягнення, на період до її реалізації або повного виконання умов кредитного договору. Також просив зобов'язати відповідачку на вказаний період повністю вивільнити нежиле приміщення від будь-якого майна та відшкодувати судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідачки на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом на підставі ст.61 ЦПК України встановлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір №11/МК-08 від 28 лютого 2008 року, за яким [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 750000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 лютого 2018 року. У забезпечення повернення кредиту того ж дня між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 142,10 кв.м., що розташоване за адресою: м. Маріуполь, [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] передбачених договором зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 03 червня 2014 року у вказаній справі позовні вимоги задоволено та звернено стягнення на вищевказаний предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ст.ст.526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що у добровільному порядку відповідачка на себе за вказаним договором зобов'язання не виконує, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому відповідно до ст.88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі.

Outcome: approved