Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що постановою державного виконавця Оболонського РУЮ в м. Києві від 13 грудня 12 року в інтересах стягувача ПАТ «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «ЕрстеБанк»), накладено арешт на все майно боржника [PERSON], у тому числі, на автомобіль Ніссан Тііда д.н.з. [NUMBER], земельну ділянку площею 0,1606 га для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. В позові стверджується, що зазначеним порушено права позивача, який згідно договору застави транспортного засобу від 18 квітня 2007 року та договору іпотеки від 14 листопада 2007 року має першочергове право звернути стягнення на вказане майно. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому та зазначив, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 листопада 2014 року було задоволено банку до [PERSON] та стягнуто заборгованість за кредитним договором. Представник 3-ї особи [PERSON] проти позову банку не заперечувала. Представник ПАТ «Фідобанку» як і представник Відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві до суду не прибули, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі статті 169 ЦПК України, в межах строку встановленого статтею 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути за фактичної явки учасників процесу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір та договір іпотеки щодо земельної ділянки площею 0,1606 га для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS], кадастровий номер 3221886001:03:185:005. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, було задоволено банку до [PERSON] та стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором. 10 квітня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого 18 квітня 2007 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля Ніссан Тііда д.н.з. [NUMBER]. Станом на 12 березня 2013 року заборгованість [PERSON] за цим договором становить 80 859, 50 грн. Заставна вартість зазначеного автомобіля становить 116 150 грн. 13 грудня 12 року постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві накладено арешт на все майно [PERSON] згідно виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерстебанк» (правонаступник ПАТ «Фідобанк») заборгованості в розмірі 395 063 грн. 66 коп. З огляду на встановлені обставини, судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений статтями 572-597 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Заборгованість за кредитними, договірними зобов'язаннями [PERSON] не погашена. Крім того, судом зазначається про наявність судового рішення від 28 листопада 2014 року про стягнення на користь позивача із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора- заставодержателя. Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: · виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; · коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до частини 4 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, про арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Тому, суд приходить до висновку, що кредитні зобов'язання [PERSON] забезпечені заставою, не погашені, а відтак, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог, у тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно. З цих підстав, позов підлягає задоволенню щодо звільнення з - під арешту, накладеного відповідачем, земельної ділянки площею 0,1606 га для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS], кадастровий номер 3221886001:03:185:005 та автомобіля «Ніссан Тііда» д.н.з. [NUMBER]. В той же час, не є такими що підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції щодо вчинення дій, спрямованих на зняття того ж арешту та вилучення записів про його арешт із Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів рухомого та нерухомого майна [PERSON], так як зазначене має бути здійснене уповноваженим працівником органу ДВС у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Outcome: partial