Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Подано позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дійсним фактично укладеного між [PERSON] та [PERSON], в особі [PERSON] та [PERSON], договору купівлі-продажу автомобіля марки VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; виключити з акту опису та зняти арешт з автомобіля марки VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позов, з посиланням на наявність укладеного договору купівлі-продажу від 03 липня 2012 року обґрунтовано неможливістю вчинення дій щодо розпорядження придбаним майном за договором в зв`язку зі знаходженням майна, придбаного за договором в арешті, оскільки при намірі зняти автомобіль з обліку позивач дізнався, що на спірний автомобіль накладено арешт. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача, відповідача-2, відповідача-3 та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримав позовні вимоги, відповідачі визнали позов в повному обсязі. Про причини неявки відповідача-1 до судового засідання не повідомлено, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 30 березня 2002 року, автомобіль VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. У відповідності до довіреності, посвідченої 13 квітня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованою в реєстрі за №1006 [PERSON] уповноважив [PERSON] [PERSON] експлуатувати, продати на умовах їм відомих належний йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 30 березня 2002 року, автомобіль VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], для чого надав їм право представляти його інтереси перед третіми особами. У відповідності до договору купівлі-продажу автомобіля від 03 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (продавець), діючи на підставі довіреності, посвідченої 13 квітня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за №1006 з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої уклали договір, згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобіль марки VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а покупець зобов`язується прийняти і сплатити за автомобіль обумовлену грошову суму. Згідно тверджень позивача, не спростованих відповідачами, позивачем в рахунок сплати за автомобіль передано [PERSON] та [PERSON] 4 500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день розрахунку складало 36 000 грн., а [PERSON] та [PERSON] передали позивачу предмет договору купівлі-продажу, ключі запалення, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та оригінал довіреності виданої [PERSON] на громадян [PERSON] та [PERSON], повідомивши відповідача, що на автомобілі жодних обтяжень не мається. 04 жовтня 2013 року державним виконавцем Макушевим Є.П. Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого в присутності понятих на автомобіль VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] накладено арешт в порядку виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] заборгованості перед ПАТ «АльфаБанк», автомобіль передано на відповідальне зберігання позивачу. 04 жовтня 2013 року державним виконавцем по виконавчому провадженню ВП № 34898574 винесена постанова про зняття майна з розшуку, згідно якого припинено розшук транспортного засобу, який належить боржнику - [PERSON] в порядку виконавчого провадження про стягнення заборгованості х боржника на користь ПАТ «АльфаБанк». 02 грудня 2013 року до Новомосковської міжрайонної прокуратури позивачем подано заяву про кримінальне правопорушення у відношенні громадян [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки за вих. № 75-1455-13, наданої Новомосковською міжрайонною прокуратурою, повідомлення про кримінальне правопорушення за фактом заволодіння чужим майном шляхом шахрайства 02 грудня 2013 року зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 42013040500000135 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190КК України. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно вимог ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який було вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. На підставі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який було вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Статтями 391, 392 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З урахуванням викладеного вбачається, що між позивачем та відповідачем-1, з урахуванням довіреності від 13 квітня 2012 року та договору купівлі продажу транспортного засобу від 03 липня 2012 року укладено договір купівлі продажу автомобіля марки VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] і відповідач, укладаючи договір купівлі продажу з [PERSON] та [PERSON] придбав транспортний засіб у [PERSON] хоча із порушенням вимог, встановлених ст. 208 ч.1 п.3 ЦК України, а довіреність видана на ім'я відповідача-2 та відповідача-3, є лише удаваним правочином, з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то й до відносин цих сторін При цьому автомобіль передано [PERSON] та [PERSON] 13 квітня 2012 року, тобто до оголошення майна в розшук та до накладення арешту на майно. Доказів обізнаності означених осіб про оголошення розшуку спірного майна матеріали справи не містять. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п.9 постанови пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно і виключення його з опису. Відповідно до п.4 зазначеної постанови, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. За таких обставинах суд вважає, що укладений між позивачем та відповідачем договір підлягає визнанню дійсним, оскільки накладенням арешту на автомобіль марки VOLVO 850, рік випуску 1993, тип - легковий (седан), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] позивача обмежено у здійсненні його права власності.

Outcome: approved