Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог відділ державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивований наступним. 02.03.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено кредитний договір № MKAWAK00360061 (надалі - Кредитний договір), згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 54366.30 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та Відповідач уклали договір застави автотранспорту № MKAWAK00360061 від 02.03.2006 року (надалі - договір застави). Відповідно до умов договору застави, Відповідач передав в заставу Позивачу автомобіль (марки ГАЗ, модель: 31105, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). 26.02.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції при примусовому виконанні постанови рішення Берегівського районного суду Закарпатської області накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності Відповідачу. В даному випадку право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище, - 02.03.2006 року, а постанова рішення суду та постанова про накладення арешту, були винесені у 2014 році, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Отже, позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавала, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивачки. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, заяв до суду не подавали. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. І за таких обставин, слід звільнити вказане майно з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved