Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на ті обставини, що [PERSON] згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.02.2015 року отримала кредит в розмірі 17\~412,38 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Банк умови договору виконав в повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 18.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становила 16\~652,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом 13 871,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом \~624,79 грн., штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди 2\~156,40 грн. Покликаючись на вищенаведене позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 16\~652,38 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1\~378,00 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача подав суду заяву, в якій позов підтримав із зазначених у заяві підстав та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала частково, вказала, що сплачує кредит. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.02.2015 року отримала кредит в розмірі 17\~412,38 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-31). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно кредитного договору між сторонами відсотки розраховуються на всю суму залишку заборгованості по кредиту. Сплаті підлягають відсотки за кожен день користування кредитними коштами. Договір діє до повного виконання зобовязань за вказаним договором сторонами. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст. 525 ЦК України). Банк умови договору виконав в повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання а вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 18.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становила 16\~652,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом 13 871,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом \~624,79 грн., штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди 2\~156,40 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідності до умов кредитного договору та розрахунку позивача, неповернутий відповідачем [PERSON] борг становить 16\~652,38 грн., а тому саме ця сума і підлягає стягненню в користь позивача.

Outcome: approved