Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач 08 листопада 2013 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №202/гр. відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 11 000,00 грн. на споживчі потреби, терміном по 18 лютого 2011 року, включно зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24% річних. Згідно до п. 2.4.1 кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №202/гр./S-1, за умовами якого останній на добровільних засадах зобов'язався відповідати перед банком за належним виконанням зобов'язань [PERSON], що випливають із кредитного договору, як солідарний боржник. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2011 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №202/гр. від 19.02.2008 року. Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду. [PERSON] було здійснено погашення кредиту за зобов'язаннями відповідача, сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, всього в сумі 20 161,07 грн. На підставі чого було закрито виконавче провадження із примусового виконання рішення суду від 29.03.2011 року. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER] на свою користь грошові кошти, виплачені поручителем в рахунок погашення кредиту за кредитним договором №202/гр. від 19.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] у розмірі 17 949,05 грн., виконавчий збір в розмірі 1 794,90 грн., витрати виконавчого провадження у розмірі 417,12 грн., а всього 20 161,07 грн.; стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER] на свою користь судові витрати: судовий збір - 229,40 грн., витрати на правову допомогу - 450,00 грн., всього в сумі 679,40 грн. В судове засідання позивач не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Проти позовних вимог не заперечував (а.с.27). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 202/гр., відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік, строком користування до 18 лютого 2011 року, включно (а.с.7-9). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. В забезпечення виконання умов кредитного договору № 202/гр. від 19.02.2008 року, між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір поруки №202/гр./S-1 (а.с.14). За умовами договору поруки, [PERSON] солідарно відповідає перед кредитором за виконанням [PERSON] зобов'язань у повному обсязі за вищевказаним кредитним договором. Також, зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору. Відповідно ст.. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2011 року, солідарно стягнуто із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним № 202/гр. від 19.02.2008 року, в сумі 17 652,52 грн. та судові витрати в сумі 296,53 грн. (а.с.15). Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У Ленінському ВДВС ДМУЮ перебували виконавчі листи №2368/2011 видані 06.05.2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська з примусового виконання рішення суду від 29.03.2011 року (а.с.17). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ від 27.09.2013 року, у зв'язку із повною сплатою боржником сум боргу за виконавчими документами, закінчено виконавчі провадження (а.с.16). Згідно платіжного документу [PERSON], в порядку виконання виконавчих документів, сплачено суму 19 698,14 грн. (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення із [PERSON] на користь позивача грошові кошти, виплачені поручителем в рахунок погашення кредиту за кредитним договором №202/гр. від 19.02.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON], в сумі 19 698,14 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн., а також, документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 450,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial