Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору без номера від 10.04.2012 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 2\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписав заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2018 р. має заборгованість у загальній сумі 33\~382,06 грн., яка складається з наступного: 1\~972,60 грн. заборгованість за кредитом, 29\~243,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1\~565,81 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 33\~382,06 грн. та судові витрати в розмірі 1\~762,00 грн. У відкрите судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданій разом із позовом письмовій заяві позивач зазначає про можливість розгляду справи за відсутності його представника та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове сідання не зявився, через канцелярію суду надав письмову заяву про застосування строку позовної давності, зазначивши, що загальний строк позовної давності складає три роки, а щодо вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені річний строк. Враховуючи, що датою останнього платежу є 30.04.2014 р., а відтак з наступного дня після даного терміну має відраховуватись трирічний строк позовної давності, так як позивачу з такого дня стає відомо про порушення його права. Вказує, що таким чином строк позовної давності сплинув 30.04.2014 р., однак позивач звернувся до суду лише 16.04.2018 р., у звязку з чим, вважає наявними підстави для застосування строку позовної давності, на підставі чого відмовити у позові. На заяву відповідача про застосування строку позовної давності від позивача надійшла відповідь, згідно якої, позивач зазначає про відсутність підстав для застосування строків позовної давності з огляду на те, що п. 2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору. Зазначає, що відповідач отримав картку 5211537409743734 з терміном дії останній день листопада 2015 р., разом з тим, банком подано позов 05.03.2018 р., тобто в межах строку позовної давності. Вказує, що відповідач до певного часу належно виконував умови договору, що підтверджує на ознайомлення відповідача із умовами договору та їх визнанням. Дана письмова відповідь позивача на заяву відповідача про застосування строку позовної давності отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 107). Ухвалою суду від 16.04.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито у справі провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження. Інші процесуальні дії не вчинялися. З урахуванням того, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки позивач у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. У звязку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає частковому задоволенню як такий, що знайшов своє часткове підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви від 10.04.2012 р. відповідач отримав кредит у розмірі 2\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку та висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов кредитування базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5 %, тобто 30 % на рік. Розмір щомісячних платежів з урахуванням плати за користування кредитними коштами становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця, наступного за звітним. Також згідно з тарифами банку передбачено сплату комісії (а.с. 8, 9, 69-83). Як вбачається із повідомлення Єпіфанівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 17.04.2018 р. № 127 (а.с. 52) [PERSON], [INFO], яка мешкає у с. Єпіфанівка, по вул. 40 лєт Побєди, 30-а змінила прізвище на «Матейченко» у звязку із одруженням (а.с. 52). Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 10-33). Згідно з п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором позичальник зобовязується на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 31.01.2018 р. має прострочену заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 10.04.2012 р. (а.с. 6-7) та виписки за період з 01.01.1999 по 30.05.2018, основна картка 5211537409743734 (а.с. 69-83) відповідач станом на 31.01.2018 р. має заборгованість у розмірі 33\~382,06 грн., яка складається з наступного: 1\~972,60 грн. заборгованість за кредитом, 29\~243,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 100,00 грн. заборгованість за комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1\~565,81 грн. штраф (процентна складова). Із встановлених обставин вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (післяшлюбне прізвище Матейченко) О.О. виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобовязанні, отримати виданий йому кредит, сплату процентів за його користування та комісійних винагород, а також неустойку за порушення грошових зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Ст. 549 ЦК України надає визначення поняттю «неустойка», за якою неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилась зазначена заборгованість. Так, з досліджених матеріалів справи встановлено та доведено, що банк надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2\~000,00 гривень, яким [PERSON] (післяшлюбне прізвище Матейченко) О.О. користувалася. Факт користування кредитними грошима підтверджується даними виписки по основній картці 5211537409743734 відповідача, яка в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є належним доказом у справі (а.с. 69-83) і не заперечувалася відповідачем. Разом з тим, будь-яких належних, у розумінні ст.ст. 58, 179 ЦПК України доказів відсутності боргу перед ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач суду не надав, про існування таких доказів не зазначив. Відповідач свої зобовязання за договором від 10.04.2012 р. в частині повного та своєчасного повернення кредиту не виконав, внаслідок чого станом на 31.01.2018 р. виникла заборгованість, розмір якої підтверджено належним доказом розрахунком та випискою, які були надані ПАТ КБ «ПриватБанк» та їх достовірність не заперечувалася відповідачем. Виходячи з даних зазначеного розрахунку та виписки, суд вважає доведеними вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині визначення розміру такої заборгованості відповідача станом на 31.01.2018 р. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] (післяшлюбне прізвище Матейченко) О.О. зареєстрована за адресою: с. Єпіфанівка, вул. 40-чя Перемоги (40 лєт Побєди), 30-а Кремінського району Луганської області (а.с. 47). Згідно з розпорядженням КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015 с. Єпіфанівка Кремінського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З огляду на що, суд приходить до висновку, що відповідач є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого на підставі ст. 2 зазначеного Закону встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань. Згідно з наведеним розрахунком заборгованості штрафні санкції позивачем нараховані станом на 31.01.2018 р., фактично після 14.04.2014, тобто після заборони банківським установам нараховувати такі санкції. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті пені та комісії 100 грн., а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1565,81 грн. (процентна складова), всього 2\~165,81 грн. При цьому суд зазначає, що позивачем у графі «сума комісії та пені» розрахунку заборгованості не вказав, яку частку у розмірі 100 грн. складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремо від пені та перевірити правильність її нарахування. Щодо посилання відповідача на сплив строків позовної давності суд вважає, що заява відповідача про її застосування в даному випадку задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). З довідки банку від 02/06/2018 р. № 30.1.0.0/2-20170728/607 (а.с. 67) вбачається, що [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) згідно кредитного договору від 10.04.2012 р. отримала кредитну картку, № 5211537409743734, яка мала термін дії останній день листопада 2015 року. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором без номера від 10.04.2012 р. у розмірі 31\~216,25 грн., яка складається з 1\~972,60 грн. заборгованості за кредитом та 29\~243,65 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, враховуючи, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с. 1, 2), а позов підлягає задоволенню в розмірі 31 216 гривень 25 копійок, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1 647 гривень 68 копійок. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: partial