Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

ПАТ «Родовід банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 15.3/АА-162.06.2 від 03.11.2006 року в розмірі 75908,89 долара США та 820580 гривень 26 копійок. Представник позивача позов підтримав про що надав суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився. У зв'язку з цим справа розглядається за правилами статей 224-233 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», яке в подальшому змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» (а.с. 33-35), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15.3/АА-162.06.2 (а.с. 7-12). Відповідно до умов цього договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит на придбання автомобіля в розмірі 95486 доларів США по 03 листопада 2011 року, а відповідач зобов'язався щомісячно виплачувати отриманий ним кредит та сплачувати кошти за його використання в розмірі 13% річних. Погашення кредиту та відсотків повинно було здійснювалось шляхом щомісячної сплати коштів в розмірі 1595 доларів США до 10 числа місяця наступного за завітним. Кредит був наданий відповідачу 03 листопада 2006 року, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 39). Вищевказані документи свідчать про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Цій статті ЦК України відповідає пункт 3.9. кредитного договору в якому зазначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати відсотків позичальник зобов'язаний сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки , встановленої у пункті 1.5 договору, від суми простроченого платежу, що становить 26% річних (а.с. 9). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку банку (а.с. 5-6) та виписки з особового рахунку (а.с. 39-45) відповідач скористався наданими йому кредитними коштами і на даний час його заборгованість становить: - 75908,89 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 68437,32 долара США та заборгованості по відсотках в розмірі 7471,57 долара США; - 820580,26 гривні, яка складається з пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 657273 гривні, пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 78408,64 гривні, трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 75846,81 гривні, трьох відсотків річних від суми несплачених процентів за кредитом в розмірі 9051,61 гривні. У зв'язку з цим суд позов задовольняє і стягує з відповідача вищевказану заборгованість. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved