Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 23.08.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №DN81AR03110013. Згідно умов договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 82481,20 грн. на термін до 22.08.2014р., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 22.02.2016р. відповідач має заборгованість 312270,99 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд позов задовольнити, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №DN81AR03110013 від 23.08.2007р. в сумі 312270,99 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, Стрельцова А.С. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Проти задоволення заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності заперечувала. Зазначила, що строк виконання зобов'язання сплив 22.08.2014р., а з дійсним позовом позивач звернувся 10.05.2016р., а тому строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідач, [PERSON] та його представник, [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Зазначали, що позивач пропущено строки позовної давності, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити, про що надали суду відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.08.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DN81AR03110013. Відповідно до п.7.1 вказаного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 82841,20 грн., на строк з 23.08.2007 р. по 22.08.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля (55650,00 грн.), відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 та винагороди з проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 вказаного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №DN81AR03110013, 23.08.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір застави, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль DAEWOO NEXIA 2007р.в.. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в порядку встановленому договором або законом та в установлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав у зв'язку з чим, у останнього утворилась заборгованість перед банком, що згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 22.02.2016р. становить 312270,99 грн. та складає: -Заборгованість за кредитом - 39719,89 грн.; -Заборгованість по відсотках за користування кредитом -58874,69 грн.; -Заборгованість за пенею - 201041,40 грн.; -Заборгованість за комісією - 12635,01 грн. Разом з тим, судом встановлено, що 18.11.2009р. на адресу відповідача за вих.№3150 позивачем відправлено повідомлення про одностороннє розірвання договору з 01.12.2009р. та вимогою про ліквідування існуючої заборгованості в повному обсязі не пізніше вказаної дати. Вказана вимога була залишена [PERSON] без задоволення. Проте, 16.05.2011р. за рахунок реалізованого заставного майна - автомобіля DAEWOO NEXIA 2007р.в., частково була погашена заборгованість [PERSON] за кредитним договором №DN81AR03110013 від 23.08.2007р.(а.с.52-55). Відтак, сума заборгованості за кредитом після реалізації заставного майна складала 38885,14 грн., про що свідчить розрахунок позивача(а.с.7) В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про застосування строків позовної давності, в якому посилалась на правову позицію ВСУ у справі №6-990цс15 від 27.01.2016р та зазначила, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до нього протягом трьох років. Однак, з вказаним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось лише 13.05.2016р., а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Суд частково погоджується з вищевказаним виходячи з наступного. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. (правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 29.06.2016 року у справі № 6-1188цс16). Отже, враховуючи те, що зобов'язання з повернення відповідачем грошових коштів не було припиненим, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню відсотки в межах строку позовної давності, а саме з 01.05.2013р. по 30.04.2016р. Щодо стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. (правова позиція висловлена в постанові ВСУ № 6-3006цс15) Таким чином, позивач має право на суму пені, що обмежується останніми 12 місяцями перед його зверненням до суду. Відтак, суд частково задовольняє заяву [PERSON] про застосування строків позовної давності. Визначаючи розмір відсотків та пені, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходив з того, що згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, сума заборгованості за кредитом після реалізації заставного майна складала 38885,14 грн., відсоткова ставка за договором дорівнює - 21%, а тому сума відсотків за період з 01.05.2013р. по 30.04.2016р. становить 24868,24грн. (38885,14 грн.*21%*31/360=703,18/31=22,69грн. - за день; 22,69грн. *365(01.05.2013р. - 30.04.2014р.)+22,69грн.*365(01.05.2014р. - 30.04.2015р.)+22,69грн. *366(01.05.2015р. - 30.04.2016р.) = 24868,24грн.). Сума пені, що підлягає стягненню становить 61239,12грн. (136363,12грн.(сума пені за порушення строків розрахунків)/815днів прострочення виконання зобов'язання = 167,32грн. - сума пені за 1 день; 167,32грн.*12місяців(366 днів)=61239,12грн.). Також, судом прийнято до уваги, що свого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, будь яких аргументів з приводу неправильності наявного в матеріалах справи розрахунку не заявлено. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та вважає за можливе стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 86107,36грн. Згідно до ст. 88 з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1291,40 грн.

Outcome: partial