Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.01.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.12.2016 року, [PERSON] заборгував позивачу 11561,44 грн., з яких: 184,97 грн. - заборгованість за кредитом; 7349,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 526,74 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання 23.03.2017 року сторони по справі не з'явились. Представник позивача за довіреністю Сафір Ф.О. до позовної заяви долучив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в клопотанні зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання 01.03.2017 року та 23.01.2017 року не з'являвся без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. З огляду на зазначене вище, за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку представника позивача, викладену у письмовому клопотанні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 19.01.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надавав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 19.01.2012 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.6, 7-8, 9-32), що відповідає ст.634 ЦК України. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У відповідності до вимог ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав шляхом відкриття карткового рахунку, на який надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв'язку з чим відповідно до наданого розрахунку станом на 31.12.2016 року [PERSON] допустив заборгованість перед позивачем, яка становить 11561,44 грн., з яких: 184,97 грн. - заборгованість за кредитом; 7349,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 526,74 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № PROM1ВРА8С від 01.02.2017 року сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн., тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. Крім того, з відповідача підлягають до стягнення відповідно до положень ст.88 ЦПК України витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик до суду, що підтверджується копією рахунку № 3046 від 02.03.2017 року на суму 420 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved