Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Перший заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Драбівської районної ради Черкаської області звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вироком Золотоніського міськрайонного суду від 12.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження. Вирок суду набрав законної сили 13.08.2018 року. Обвинувальним вироком встановлено, що [PERSON] 15.11.2017 року близько 7 години 20 хвилин, знаходячись разом із дружиною [PERSON] у кухні житлового будинку по [ADDRESS] на грунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині, наніс один удар вістрям леза кухонного ножа в область живота [PERSON] , в результаті цього спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення з раною на передній черевній стінці з права, з ушкодженням великого чепця (сальника), які згідно судово-медичної експертизи № 05-8-01/433 від 27 листопада 2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні у хірургічно-травматологічному відділенні Драбівської ЦРЛ протягом 15 ліжко днів, а саме в період з 15.11.2017 року по 29.11.2017 року. За даний період, при вартості 1 ліжко-дня 332,60 грн., на її лікування було затрачено 4989 грн. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 18.01.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - три роки. Відповідно до листа головного лікаря Драбівської ЦРЛ від 31.10.2018 року № 01-23/2020/1 [PERSON] перебувала на лікуванні у хірургічно-травматологічному відділенні Драбівської ЦРЛ протягом 15 ліжко днів, а саме в період з 15.11.2017 року по 29.11.2017 року. За даний період, при вартості 1 ліжко-дня 332,60 грн., на її лікування було затрачено 4989 грн. Згідно листа Драбівської районної ради від 27.11.2018 № 04-26/455, вони не заперечують щодо подачі Золотоніської місцевою прокуратурою позовної заяви про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Драбівською районною радою не вживались заходи щодо відшкодування збитків завданих Драбівській ЦРЛ. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 p. (в редакції від 19.11.2012 року), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до Статуту Драбівської ЦРЛ затвердженого рішенням сесії Драбівської районної ради від 25.09.2014 № 42-7/VI. Лікарня заснована на районній комунальній власності, є бюджетним закладом охорони здоров`я і фінансується з місцевого бюджету. Власником майна лікарні є Драбівська районна рада. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1206 ЦК України, п. п. 1,4 Порядку, сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансуються лікувальні заклади, у сумі фактичних витрат з винних осіб. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved