Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору від 23.12.2010 року відповідач отримала кредит в розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За час користування платіжною карткою відповідач не належним чином виконував свої зобовязання за договором, станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість в сумі 32\~522,26 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник відповідача в суді позов визнав частково, просить застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 23 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 1400,00 грн\~зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст.6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. 23 грудня 2010 року відповідач власноручно склала заяву про приєднання\~\~до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви слідує, що відповідач надала згоду на те, що заява позичальника, разом з запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що відповідач зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг,про що свідчить її підпис в заяві.. Строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії картки. 13.04.2013 р картку № 5211537427448456 було поповнено на загальну суму 1400 грн. 15.05.2013 р з кредитної картки № 5211537427448456 було знято 100 грн, 17.02.2014 року на картку було внесено 100 грн. Після цього будь яких операцій за карткою відповідач не здійснювала, що підтверджується випискою по банківській картці за період з 01.01.1999 р по по 22.04.2017 р. В подальшому ліміт за цією кредитною карткою банком був зменшений до 1\~300 грн. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі\~ст.266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі є останнім днем місяця, указаного на картці (поле MONTH). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа №6-103цс14), від 01 жовтня 2014 року (справа №6-134цс14), від 12 листопада 2014 року (справа №6-167цс14) і в силу ст.ст.214,360-7 ЦПК\~Україну вони мають враховуватись судами при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Нормою ч.3\~ст.267 ЦК України\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж відповідачем було здійснено 17 лютого 2014, що підтверджується, як розрахунком заборгованості, так і випискою за спірною карткою, а з позовом до суду банк звернувся 22 березня 2017 року, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача. З довідки, долученої позивачем до матеріалів справи, вбачається, що відповідачу 08.04.2013 року видана платіжна картка № 5211537427448456 з терміном дії 07/16 р. 09.04.2013 року відповідачу видана платіжна картка № 5167982300192181 зі строком дії до 04/17, тобто остаточним днем повернення кредиту є 30 .04.2017р.\~\~ Згідно з випискою по картрахунку, відповідач активно користуватись новою карткою № 5211537427448456 знімаючи з рахунку кошти та здійснюючи платежі, а також поповнюючи картрахунок. Доказів користування відповідачем платіжною карткою № 5167982300192181 позивачем не надано. З виписки по картрахунку вбачається, що відповідачем останній платіж був знятий 15.03.2013 року. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості внесений 17.02.2014 року в сумі 100 грн. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що протягом дії кредитного договору позичальник нерегулярно здійснював щомісячні платежі, а станом на день закінчення строку дії картки 31.07.2015р. відповідач кредит не погасила. 22.03.2017р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, яка станом на 31.01.2017р. складає 32\~522, 26 грн., в тому числі: 1299,83 грн. - заборгованість за кредитом; 25 297, 56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3900 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1524,87 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Заперечуючи проти позову відповідач просить застосувати строки позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Дійсно, з виписки про рух коштів за карткою відповідача вбачається, що останній платіж вона здійснила 17.02.2014р., але подальші її зобов»язання за договором не припинились та існували до 31.07.2016 р., коли визначено дату повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків. Отже, в межі строку позовної давності, який розпочався з 31.07.2016р., входить період з 31.07.2016р. та по 31.07.2019р. Оскільки з позовом до суду позивач звернувся 22.03.2017р., перервавши строк позовної давності, то в межі позовної давності за вимогами про повернення кредиту та стягнення нарахованих відсотків вкладається період з 22.03.2014р. по день нарахування заборгованості банком 31.01.2017р. В такому разі тіло кредиту підлягає поверненню в повному обсягу у сумі 1299,83 грн. Щодо визначення заборгованості по відсотках суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов та Правил\~\~надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 06.03.2010 р. №СП-2010-256, що діяли на час укладення між сторонами вказаного кредитного договору, банку надано право здійснювати зміни тарифів та інших умов обслуговування. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру\~\~наданого кредиту ( кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін інформувати клієнта, зокрема,\~\~по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом\~\~7 днів Банк\~\~не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. На підтвердження повідомлення відповідача про зміну процентної ставки за користування кредитом, ПАТ\~\~КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували безумовну згоду відповідача на збільшення підвищення конкретних розмірів процентної ставки після 01.09.2014 р. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, заперечення відповідача про неправомірність підвищення процентної ставки є обґрунтованими у зв'язку з чим, сума загальної заборгованості за процентами після 01.09.2014 р. має бути зменшена шляхом перерахунку із застосуванням фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних . Розрахунок проводиться за наступною формулою: сума заборгованості х відсоткову ставку (30,00%) : кількість днів у році (360) х кількість днів прострочення виконання зобов'язання (883). Заборгованість по відсоткам, нарахованим на поточну заборгованість по кредиту за період з 01.09.2014 р. по 31.01.2017 р. становить: 794,52 х 30,00% : 360 х 883= 584,63 грн Заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 01.09.2014 р. по 31.01.2017 р. становить: 505,31 х 30,00%: 360 х 883 = 371,82 грн З загальної суми відсотків станом на 01.09.2014 р слід відрахувати суму відсотків станом на 22.03.2014 р на поточну заборгованість 1000,12- 336,44 = 663,68 грн Загальний розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача становить (584,63 + 371,82 + 663,68)= 1620,13 грн У складі заборгованості мається сума 3100 грн., яка зазначена як сума пені та комісії. Але у наданій довідці про умови кредитування з використанням кредитки не мається комісії за супроводження кредиту, але передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Тому до суми пені у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України належить застосувати спеціальний строк позовної давності в 1 рік, а в межі позовної давності буде вкладатись період з 22.03.2016р. по 31.01.2017р. (по день нарахування заборгованості). Із загального розмір заборгованості, нарахованої банком станом на 31.01.2017р. слід відрахувати нараховану пеню станом на 29.03.2016р., тому до стягнення визначена сума: 3900 2800 = 1100 грн. Таким чином розмір заборгованості за кредитом становить 1299,83 грн заборгованість по тілу кредиту, 1620,13 грн заборгованість по відсоткам, 1100 грн пені. Вимоги щодо стягненню штрафу не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законіневигіднихправовихнаслідків, якіполягають у позбавленнійогопевних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у раз іпорушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 КонституціїУкраїни ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те самепорушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те самепорушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Оскільки даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те самепорушення не допускається. З урахуванням вказаного, суд вважає, що з відповідач а слід стягнути на користь позивача заборгованість за 1299,83 грн заборгованість по тілу кредиту, 1620,13 грн заборгованість по відсоткам, 1100 грн пені, а всього 4\~019,96 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (12,36%) в розмірі 197 грн. 77 коп.

Outcome: partial