Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору № б/н укладеного 18.01.2011 р. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи. Відповідач до судового засідання не з′явився. З довідки КУ «Запорізького геріатричного пансіонату» Запорізької міської ради вбачається, що відповідач проживає в КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» Запорізької міської ради з 02.10.2015 року, може самостійно пересуватись на незначні відстані у супроводі персоналу та потребує постійного стороннього догляду. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що 18.01.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, на сторінках 6, 7 знаходяться заява та умови кредитування які є невід'ємною частиною даного виду кредитного договору. Вище вказані ксерокопії документів є не читаємі, не розбірливими у зв'язку з чим суду не доведено факт кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем. На неодноразові виклики суду представник позивача не відреагував. Окрім того 05.04.2017 року судом винесено ухвалу в порядку ст. 169 ЦПК України про обов'язкову участь позивача та надання особистих пояснень з вище викладеного приводу з метою підтвердження вище вказаних фактів. Всі виклики, а також ухвала суду від 05.04.2017 року була проігнорована позивачем. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Однак в порушення даної статті позивачем надано письмові докази за якими не можливо встановити чи містять вони відомості про обставини, які мають значення для справи. Крім того вони є єдиним доказом про описані в позовній заяві правовідносини відповідача з позивачем.

Outcome: dismissed