Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11199168000 від 20.08.2007 року (правонаступник публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»), посилаючись на те, що згідно кредитного вказаного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 38 000 дол. США зі сплатою 12 % річних. Внаслідок неналежної сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами та погашення кредиту станом на 13 квітня 2011 року за нею наявна заборгованість в загальній сумі 54 695,34 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.04.2011 року становить 435 779 грн. 72 коп. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 20 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11199168000. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2949, в тому числі за зобов'язанням, яке виникло на підставі договору №11199168000 від 20.08.2007 року. За договором про надання споживчого кредиту №11199168000 від 20.08.2007 року (а.с.7-9), банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 38 000 доларів США, що еквівалентно 191 900 грн. терміном з 20.08.2007 року по 19.08.2014 року. Умовами п. 1.3.1 договору передбачено обов'язок відповідача сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних. Відповідно до п. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався повертати Банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до Договору а.с.9(на звороті)-10) але не пізніше 19 серпня 2014 року. Незважаючи на взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком боргу від 13.04.2011 року (а.с. 4). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11199168000 від 20.08.2007 року відповідач [PERSON], не зважаючи на взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту зобов'язання, з часу укладення такого договору допускала істотні порушення умов договору, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п. 4.1 договору про надання споживчого кредиту, за порушення позичальником термінів повернення кредиту та (або) процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. Відповідно до п. 4.3 договору про надання споживчого кредиту №11199168000 від 20.08.2007 року позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку за порушення кредитних зобов'язань у розмірі 500 грн. Позивач зазначає, що станом на 13.04.2011 року проведено розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11199168000 від 20.08.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON], перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 54 695,34 доларів США, що еквівалентно 435 779 грн. 72 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором про надання споживчого кредиту, відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про надання споживчого кредиту №11199168000 від 20.08.2007, між банком та відповідачем - [PERSON] 20.08.2007 року укладено договір поруки №11199168000-П (а.с. 11), відповідно до якого в п. 1.3. поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 611, 554 ч.ч.1, 2, 1050 ч. 2, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved