Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Аргентум» Професійної спілки машинобудівників та приладобудівників України звернулась до суду з позовом та просила визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Аргентум» про звільнення за прогул без поважних причин працівників від 03.07.2017р.\~ Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.08.2017р. позивач під час ознайомлення із матеріалами судової справи № 914/3327/16 у Львівському апеляційному господарському суді побачив доданий ДП «Аргентум» наказ від 03.07.2017р. про звільнення працівників даного підприємства за прогул без поважних причин. Зазначив, що відповідачем порушено вимоги ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Зокрема, серед підстав звільнення у наказі зазначено акт від 06.03.2015р., лист ДФІ у Львівській області від 31.03.2015р. № 04-15м/18, заява ДП «Аргентум» від 27.10.2015р. № 57, подання про надання згоди на звільнення працівників від 12.06.2017р., акт від 30.06.2017р. Однак, позивач вказує, що профспілка не отримувала жодного звернення чи подання про надання згоди на звільнення будь-кого із працівників по даному наказу. Відтак, відповідачем порушено вимоги ст.43 КЗпП України, оскільки прийнято наказ про звільнення за ініціативою роботодавця без попередньої згоди виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації. Позивач вказує, що відповідно до Колективного договору, укладеного між керівництвом і профспілкою ДП «Аргентум», ЗУ « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та КЗпП України позивач має право представляти інтереси працівників при розгляді колективних та трудових спорах, законних інтересів перед усіма підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними службами та установами, органами нотаріату та державної реєстрації, а також в судових органах всіх інстанцій. У звязку із наявними порушеннями ЗУ « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», порушенням ст.40, 43 КЗпП просить задоволити позовні вимоги. Відповідач проти позову заперечив. У письмовому запереченні на позовну заяву вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, а інформацію, яку подає позивач вважає неправдивою та не підтвердженою жодними належними та допустимими доказами. Відповідач зазначає, що з наданих позивачем матеріалів не вбачається, чи повідомляла профспілка\~ працівників, що є її членами, про наявність оскаржуваного наказу і чи самі працівники вважають своє звільнення незаконним та бажають бути поновленими на роботі в ДП «Аргентум». Вказує, що не відповідає дійсності твердження позивача про те, що відповідачем не було надіслано на адресу профспілки подання про надання згоди на звільнення працівників, оскільки дане подання направлялось на юридичну адресу профспілки 13.06.2017р. цінним листом з описом вкладеного, що підтверджується копією опису. Факти відсутності працівників зафіксовані документально та підтверджують, що порушення трудової дисципліни\~ з боку працівників ДП «Аргентум» мали триваючий характер, що стало підставою для звільнення працівників з ініціативи роботодавця та прийняття оспорюваного наказу. У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Ухвалою від 25.09.2017р. відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2017р. генеральним директором Державного підприємства «Аргентум» [PERSON] прийнято наказ про звільнення за прогул без поважних причин, згідно з яким у звязку з прогулом без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України звільнено працівників, зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Орестовича, [PERSON]. Підставами звільнення в оспорюваному наказі від 03.07.2017р. зазначено: акт від 06.03.2015р., лист ДФІ у Львівській області від 31.03.2015р. № 04-15м/18, заява ДП «Аргентум» від 27.10.2015р. № 57, подання про надання згоди на звільнення працівників від 12.06.2017р., акт від 30.06.2017р. Подання про надання згоди на звільнення працівників від 12.06.2017р., яке стосувалось факту виявлення відсутності працівників за адресою виробничої діяльності ДП «Аргентум» 06.03.2015р., було скеровано позивачу 13.06.2017р. за адресою: с.Горішній Пустомитівського району Львівської області цінним листом з описом вкладення, що підтверджується копією опису. Згідно ст. ст. 147-149 КЗпП України, наказ про застосування дисциплінарного стягнення є рішенням індивідуальної дії. Оспорюваний наказ створює правові наслідки для відповідача, який являється роботодавцем, та для працівників, які в ньому зазначені щодо припинення їх трудових відносин із [PERSON] підприємством «Аргентум». Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. У відповідності до п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілки, їх обєднання мають право представляти інтереси працівників в органах, що розглядають індивідуальні трудові спори. Згідно положень п.8 ч.1 ст.38 ЗУ ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації представляє інтереси працівників за їх дорученням при розгляді трудових індивідуальних спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.247 КЗпП України до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації належить, зокрема, представництво інтересів працівників за їх дорученням під час розгляду індивідуальних трудових спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як вбачається з позовної заяви вимоги про визнання незаконним та скасування наказу заявлено профспілкою не в інтересах\~ звільнених осіб, а у своїх інтересах. Позовні вимоги профспілки щодо визнання незаконним і скасування наказу про звільнення не узгоджуються із вищезазначеними нормами права за змістом яких тільки працівник або профспілка в інтересах працівника може вимагати скасування рішення індивідуально-правового характеру. Винесення відповідачем [PERSON] підприємством «Аргентум» наказу від 03.07.2017 року не порушує\~ гарантії діяльності професійної спілки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Враховуючи викладене вище відсутнє порушене право профспілки, яке б підлягало захисту у спосіб скасування наказу від 03.07.2017р. про звільнення за прогул без поважних причин, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відтак,

Outcome: dismissed