Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач 10.11.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] «ЄВРАЗ ДМЗ», третя особа Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про зобовязання нарахувати і виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2016 року у відкритті провадження відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2016 року скасовано та передано справу до першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2017 року провадження у справі відкрито. Уточнивши позовні вимоги в редакції від 12.04.2017 року, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що працює у гарячому цеху на посаді міксерового у [PERSON] «ЄВРАЗ ДМЗ» з листопада 2013 року. 31.07.2014 року позивач був призваний на військову службу по мобілізації, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій. Після демобілізації з 06.11.2015 року приступив до роботи на своїй посаді. В звязку із погіршенням здоровя в період з 20.04.2016 до 29.04.2016 року він проходив лікування і був звільнений від роботи на підставі листка непрацездатності (10 робочих днів). Соціальна допомога виплачена в цей період в розмірі 226,35 грн. Крім того, в період з 20.04.2016 року до 24.04.2016 року (5 робочих днів) він також перебував на лікарняному, допомога у звязку із тимчасовою втратою працездатності виплачена в розмірі 226,35 грн. Позивач не погодився з виплаченим йому розміром допомоги у звязку із тимчасовою непрацездатністю, тому звернувся із заявою відповідача з проханням вжити заходів до виплати допомоги в повному розмірі, проте у перерахунку йому було відмовлено. Вважає, що при нарахуванні та виплаті йому допомоги по тимчасовій непрацездатності за період хвороби порушено його право на отримання належного і гарантованого державою соціального забезпечення, тому звернувся до суду. Позивач просив суд зобовязати нарахувати і виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності з [PERSON] «Євраз Дніпропетровський металургійний завод» за період 20.04.2016 року по 29.04.2016 року включно у розмірі 100 % від середньої заробітної плати незалежно від стажу роботи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2017 року замінено третю особу Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області. У заяві від 18.09.2017 року представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] «ЄВРАЗ ДМЗ» у заяві від 18.09.2017 року просив розглядати справу без його участі, в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області у заяві від 18.09.2017 року просила відмовити в задоволенні позову. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] з 07.11.2013 року працює на [PERSON] «ЄВРАЗ ДМЗ» (а.с. 96-97). 31.07.2014 року [PERSON] був звільнений від виконання службових обовязків у звязку із призовом на військову службу по частковій мобілізації зі збереженням робочого місця та середньої заробітної плати, 06.11.2016 року приступив до виконання службових обовязків (а.с. 98, 99). Позивач в період з 29.08.2014 року по 06.09.2014 року, з 29.10.2014 року по 01.12.2014 року, з 17.03.2015 року по 15.04.2014 року, з 15.07.2015 року по 15.09.2015 року безпосередньо приймав участь в проведенні антитерористичної операції та є учасником бойових дій (а.с. 9, 10). З 20.04.2016 року до 29.04.2016 року перебував на лікарняному (а.с. 101). З відповіді [PERSON] «ЄВРАЗ ДМЗ» на звернення [PERSON] про виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100 % середньої заробітної плати вбачається, що лікарняні листи за період з 20.04.2016 року до 29.04.2016 року, виходячи з нарахування заробітної плати, з якої сплачувались страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку (а.с. 105-107). Відповідно до абз. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 18 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах. Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом. В ч. ч. 1, 2 ст. 21 цього Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Згідно з ч. 2 ст. 22 цього Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначений порядок виплати допомоги з тимчасової непрацездатності регламентований чинним законодавством, а саме: Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 26 від 22.12.2010 року. Відповідно до п. п. 3, 4, 8, 9 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 26 від 22.12.2010 року, у разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою на підставі поданих документів комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі. На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку. Після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов'язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам які мають страховий стаж понад вісім років в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім'ї) в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду. Частини 1, 2 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» містять перелік документів, необхідних для призначення матеріального забезпечення за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Так, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом. Для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) застраховані особи, зазначені в абзаці шостому частини першої статті 25 цього Закону, додають копії відповідних посвідчень або інші документи, які підтверджують право на пільгу. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. В п. 11 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 процентів середньої заробітної плати незалежно від стажу роботи. Відповідно до п. 28 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001 року, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи (для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі внаслідок захворювання або травми, що повязані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання страхового випадку. Якщо тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлюється, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання страхового випадку. В п. 25 цього Порядку зазначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоровя у звязку з раніше отриманим ушкодженням здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, перед настанням тимчасової непрацездатності. Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообовязкового державного соціального страхування (далі єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, повязаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, тимчасова непрацездатність, відпустка у звязку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду (п. 3 Порядку). Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. А тому суд вважає, що перебування [PERSON] на військовій службі у звязку із мобілізацією є поважною причиною, у звязку з чим період військової служби за мобілізацією необхідно виключити з розрахункового періоду та здійснювати розрахунок середньої заробітної плати за місяці та календарні дні розрахункового періоду, у яких єдиний внесок сплачено. Тому вимоги позивача щодо зобовязання нарахувати та виплатити йому допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 20.04.2016 року по 29.04.2016 року у розмірі 100 % від середньої заробітної плати незалежно від стажу роботи, слід задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved