Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач 01.03.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення судових витрат. В позові [PERSON] посилається на те, що характери та погляди на життя у сторін несумісні, вони не кохають одне одного та не бажають бути разом, шлюбні відносини між подружжям припинені лютого 2018 року. Суперечок про поділ майна сторони не мають, просить визначити місце проживання дитини сторін із нею. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сімї неможливі Ухвалою суду від 03.03.2018 року позов було залишено без руху. До суду 12.03.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, який зареєстрований за адресою: [INFO]. До суду 23.04.2018 року надійшла заява, згідно якої недоліки позову були усунені. Ухвалою суду від 24.04.2018 року позов було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.05.2018 року провадження у справі в частині стягнення з відповідача судових витрат закрито. Позивач [PERSON] просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що подала адресовану суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, надав згоду на проживання спільної дитини сторін із матірю та просив розглянути позов за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.09.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби ОМУЮ (актовий запис № 2121). Свідоцтво про шлюб І - ЖД № 215787. Від данного шлюбу є неповнолітня дитина кузьмович [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, тобто матірю та відповідно перебувають на її утриманні. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved