Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові зазначили, що 13 листопада 2017 року на а/д Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя сталося ДТП за участю автомобіля Мазда, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Даф, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який належить ТОВ «МетПромСервіс». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Даф, д.р.н. [NUMBER] , що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №009033/4100/0000025 від 31.10.2016, укладеного між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «МетПромСервіс». Постановою Ленінського районного суду від 09.02.2018 року, встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 2.3 б, 13.1 ПДР України. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 00242553 та умов Договору страхування №009033/4100/0000025, розмір страхового відшкодування склав 75869,83грн., який був сплачений ТОВ «МетПромСервіс», у зв`язку з чим ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Даф, д.р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.11.2017 на а/д Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 75 869,83грн., а також судові витрати понесені ним у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 1921грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують, у разі відсутності відповідача не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, шляхом надіслання ухвали про прийняття справи до свого провадження разом з матеріалами позовної заяви на його адресу. Відповідач відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Розглянувши письмові матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2017 року о 19.30 год. [PERSON] керуючи автомобілем Мазда 323, д/н [NUMBER] рухаючись в Запорізькій області на трасі 474км 300МН-08 при зміні напрямку руху ліворуч не впевнився в безпеці в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем наїзд DAF, держ.№ [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався прямо. Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих нема, що підтверджується Довідкою № [NUMBER] про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с. 14) Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2018р. по справі 334/8080/17 [PERSON] визнано винним у порушенні п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди 13.11.2017 року о 19.30 год. на 474км 300м траси Н-08 в якій був пошкоджений транспортний засіб DAF, держ.№ [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с.15) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 6 цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб DAF, держ.№ [NUMBER] належить ТОВ «МетПромСервіс» та закріплений за водієм-експедитором [PERSON] . (а.с.10, 12) 31 жовтня 2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «МетПромСервіс» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» №009033/4100/0000025. (а.с.13) На момент ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована ТОВ «МетПромСервіс». 15 листопада 2017 року ТОВ «МетПромСервіс» звернулось до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою № 00242553 про подію, що має ознаки страхового випадку.(а.с.8-9) Страховим актом №00242553 від 15.12.2017р. вищезазначена подія визнана страховим випадком та виплата страхового відшкодування склала 75869,83грн., яка згідно платіжного доручення № 053624 від 19.12.2017р. перерахована ТОВ «МетПромСервіс» (а.с.7, 6) Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Згідно до вимог п.1.ч.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1191 ЦК України, страховик, який відшкодував шкоду, завдану відповідачем, має право на зворотні вимоги /регрес/ до винної особи, і має право подати регресний позов до страхувальника, або водія, який спричинив ДТП. Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача, повинні бути стягнуті витрати по сплаті судового збору в розмір 1921грн., які були сплачені останнім, у зв`язку зі зверненням із позовом до суду.

Outcome: approved