Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулось до Яворівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.09.2014 року близько 21-00 год. в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.3 «а», п. 31.1, п. 12.2, п. 12.4, та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно не справним мотоциклом марки ІЖ Юпітер-4К, синього кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год в межах населеного пункту, по асфальтованій, сухій дорозі вулиці Шевченко у напрямку центру, по правій стороні руху, у темний час доби, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у зв`язку з чим допустив наїзд на пішоходів, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Після здійснення наїзду [PERSON] покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, а [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.04.2015 року у справі №467/118/15-к [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/5089303 ПАТ СК «Провідна». Відповідно до вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.04.2015 року у справі № 467/118/15-к [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. З заявами про виплату страхового відшкодування до ПАТ СК «Провідна» звернулись потерпілі та на підставі страхового акту №2300061905 було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 3322 грн 12 коп., та на підставі страхового акту №2300061901 - страхову виплату [PERSON] в розмірі 7308 грн 00 коп. в порядку, передбаченому ст.ст. 24, 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на положення ст.ст. 1191, 1187 ЦК України, ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути на свою користь з [PERSON] в порядку регресу витрати на сплату страхового відшкодування потерпілим [PERSON] та [PERSON] в сумі 10630 грн 12 коп. Відповідно до штампу на конверті позовна заява направлена до суду поштовим відправленням 30.10.2018. Ухвалою від 26.12.2018 суддя Яворівського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу направлено за підсудністю до Арбузинського районного суду Миколаївської області. 20.03.2019 справа отримана Арбузинським районним судом Миколаївської області та 21.03.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 24.04.2019 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні, яке неодноразово відкладалось в зв`язку з неотриманням відповідачем повідомлень про час і місце розгляду справи та за клопотанням представника відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Коробкова О.О. у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечувала з тих підстав, що під час судового розгляду справи №467/118/15-к [PERSON] відшкодовано матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 5862,00 грн. та [PERSON] в сумі 3009,47 грн. що підтверджується розписками, з огляду на зазначене цивільний позов потерпілих задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на їх користь тільки моральну шкоду. Таким чином здійснюючи страхове відшкодування ПАТ СК «Провідна» не врахувало зазначеної обставини. Крім того, на момент звернення до суду з даним позовом ПАТ СК «Провідна» сплинув строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Також представник відповідача адвокат Коробкова О.О. звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення з [PERSON] в порядку регресу витрат на сплату страхового відшкодування потерпілим [PERSON] та [PERSON] в сумі 10630 грн 12 коп. Заява мотивована тим, що страхове відшкодування потерпілим було сплачено позивачем 16.09.2015, що є початком відліку позовної давності, тоді як до суду з позовом ПАТ СК «Провідна» звернулась 30.10.2018, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених його представником.Заяву про застосування позовної давності до вимог ПАТ СК «Провідна» підтримав. Вивчивши позиції сторін, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідно до вироку від 08.04.2015 Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі №467/118/15-к (а.с.12-15) встановлено, що 13.09.2014 року, близько 21 год. 00 хв., в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.3 «а», п. 31.1, п. 12.2, п. 12.4, та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно не справним мотоциклом марки ІЖ Юпітер-4К, синього кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год. в межах населеного пункту, по асфальтованій, сухій дорозі вулиці Шевченко у напрямку центру, по правій стороні руху, у темний час доби, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у зв`язку з чим допустив наїзд на пішоходів, а саме [PERSON] , 1956 року народження, яка йшла з двома малолітніми дітьми, [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2010 року народження. Після здійснення наїзду [PERSON] покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, спричинивши смерть, таким чином знаходяться в прямому причинному наслідковому зв`язку з настанням смерті. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 2.3 «а»; 31.1, 12.2, 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, порушення яких знаходиться в прямому причинному зв`язку з цією пригодою та наслідками, що настали. Також у вироці зазначено, що [PERSON] відшкодовано матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 5862,00 грн. та [PERSON] в сумі 3009,47 грн. що підтверджується розписками. Згідно полісу №АС/5089303 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 18.05.2014 до 17.05.2015, відповідальність власника транспортного засобу ІЖ Юпітер-4К, державний реєстраційний номер [NUMBER] НИМ застрахована ПАТ СК «Провідна». 22.09.2014 [PERSON] звернулась до позивача з заявою про страхове відшкодування. 26.12.2014 року СК «Провідна» складена довідка №9436288 про дорожньо-транспортну пригоду. 16.09.2015 складено страховий акт №2300061901 щодо відшкодування шкоди потерпілій [PERSON] на ім`я її законного представника [PERSON] на суму 7308,00 грн. 16.09.2015 складено страховий акт №2300061905 щодо відшкодування шкоди потерпілій [PERSON] на суму 3322,12 грн. Зазначені страхові суми виплачені потерпілим згідно відомості №ВПТ-003883 від 18.09.2015 та платіжного доручення №037847 від 18.09.2015 (а.с.19,20). Відтак, судом встановлено, що саме з вини відповідача [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та керував технічно несправним транспортним засобом сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілим [PERSON] та [PERSON] , заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 10630,12 грн., яку позивач відшкодував, відповідно до страхового полісу№АС/5089303, крім того, [PERSON] з місця ДТП залишив місце пригоди, тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ СК «Провідна» є обґрунтованими. Посилання відповідача на ті обставини, що він виплатив потерпілим суму компенсації завданих збитків про стягнення якої заявляє страхова компанія є безпідставними, оскільки суду не надано ані розписок, ані інших підтверджуючих документів, в той час як з вироку суду не можливо встановити, на відшкодування якої саме шкоди (її складові) були направлені кошти. Проте, відповідачем та його представником заявлено в судовому засіданні про застосування до позовних вимог ПАТ СК «Провідна» позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи, що страхове відшкодування сплачено ПАТ СК «Провідна» на користь потерпілих 18.09.2015, перебіг позовної давності слід обчислювати саме з цієї дати.Позивач до суду звернувся 30.10.2018, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, в якому до суду надійшов позов. Таким чином, позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Обставин, що свідчили б про переривання перебігу позовної давності судом не встановлено. Відтак, на підставі викладеного суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову в зв`язку із пропуском позовної давності.

Outcome: dismissed