Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на майно, що належить [PERSON], а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 22437,09 доларів США та 5577,76грн., виселити відповідача з даної квартири, стягнути із відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з кредитним договором від 01 квітня 2008 року №600/03.3-74 ПАТ «Укрсоцбанк», надав [PERSON] кредит на суму 45000 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 13,5% річних з кінцевим терміном повернення до 30.03.2018 року. Також для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 01.04.2008 р. між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до яких останній передав в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м. Позивач добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак [PERSON] свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22437,09 доларів США та 5577,76грн., відповідно для захисту своїх прав та погашення заборгованості позивач звертається до суду для звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №600/03.3-74, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на суму 45000 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 13,5% річних з кінцевим терміном повернення до 30.03.2018 року. Як встановлено судом, [PERSON] порушив зобов'язання по кредитному договору, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів у зв'язку з чим, станом на 21.07.2014 року загальна сума заборгованості перед позивачем за кредитним договором №600/03.3-74 становить 22437,09 доларів США та 5577,76грн., з яких 20422,21 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 2014,88 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 2754,37грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1282,64грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1540,75грн. - заборгованість за комісіями. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 01.04.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір, відповідно до яких відповідач [PERSON] надав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з умовами п. 2.4.3, 4.1 іпотечних договорів позивач, у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов основного зобов'язання, має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Згідно з п.п. 4.7.2. договору іпотеки, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється, зокрема шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Приймаючи до уваги, що такий порядок звернення стягнення закону не суперечить та відповідає умовам укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстрований та проживає відповідач. З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2014 року на адресу відповідача направлялася вимоги про звільнення квартири, яка є предметом іпотеки для можливості звернення на неї стягнення шляхом продажу. Однак, така залишена відповідачем без реагування. Оскільки проживання відповідача у квартирі, на яку звертається стягнення, перешкоджатиме реалізації предмета іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідача з спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2914,55 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved