Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги, тим, що 12.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 гривень, у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобовязання, за даним договором, відповідач належним чином не виконує та не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору від 12.08.2011 року, тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується випискою з реєстру судових повідомлень, про причину своєї неявки суд не сповістив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 гривень, у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення стосовно позики, зокрема ст.1050 ЦК України. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у порушення чинних норм законодавства та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, що підтверджується матеріалами справи. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконує, виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка станом на 30.11.2016 року складає 13205,34 гривень, яка складається з: - 475,51 гривень заборгованість за кредитом; - 8724,81 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень штраф (фіксована частина); - 605,02 гривень штраф (процентна складова). Відповідно до ст.525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved