Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач 02.03.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 09 червня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З червня 2016 року шлюбні відносини між ними припинено, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 09 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON]. уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 09 червня 2012 року, актовий запис 41 (а.с.2). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 01.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 9). Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] року народився син - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 05 липня 2012 року, актовий запис 82 (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Відповідач в добровільному порядку не виконує свій обовязок по утриманню малолітньої дитини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, інших дітей у відповідача немає, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 640 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved