Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № DNN0GR0000000013 від 10.10.2008 року у розмірі 443 535,43 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 10.10.2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GR0000000013, на підставі якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 103 000,00 грн. на термін до 10.10.2010 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється кожного місяця. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 25.06.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 443 535,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 95 057,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 232,96 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 298 886,53 грн., а також штрафів, передбачених умовами договору у розмірі 250,00 грн. фіксованої частини та 21 108,83 грн. - процентної складової. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідачів. Представник позивача Шкваря К.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. В наступне судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свою позицію наданими письмовими запереченнями. Так, в своїх запереченнях відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, а також просить зменшити розмір неустойки. Щодо поруки відповідач зазначив, що договір поруки припинив свою дію 28.02.2014 року, адже виходячи із розрахунку заборгованості, в лютому 2009 року відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, тобто відповідно до п.8.1.2 Кредитного договору строк повернення кредиту, останній день місяця - 28.02.2009 р., а тому й порука припинилась 28.02.2014 р. Тобто позивач пропустив шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію кредитного договору № DNN0GR0000000013 від 10.10.2008 року, згідно умов якого ПАТ КБ «Приват Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 103 000,00 грн. на термін до 10.10.2010 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється кожного місяця (а.с.7-9). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 103 00,00 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобов'язався повертати заборгованість щомісяця. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання, взяті на себе договором, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 25.06.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 443 535,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 95 057,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 232,96 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 298 886,53 грн., а також штрафів, передбачених умовами договору у розмірі 250,00 грн. фіксованої частини та 21 108,83 грн. - процентної складової, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.3). В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] (а.с.10). У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо пропуску банком строків позовної давності виходячи з наступного. Згідно п.5.4. кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. А згідно п.5.5. кредитного договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, настойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю у 5 років. У відповідності до п.8.1. термін погашення кредитної заборгованості діє до 10.10.2010 року, а тому позовна давність у 5 років спливає 10.10.2015 року, в той час як позивач звернувся до суду 24.07.2014 року. Тому, посилання відповідача на пропущення позивачем строків позовної давності є безпідставним. При цьому, незгода відповідача з розміром пені розцінюється судом як заява про зменшення пені. З огляду на викладене, суд вважає за можливе зменшити на підставі ч.3 ст.551 ЦК України пеню, стягнути її з відповідачів у розмірі 50 000,00 грн., так як розмір пені нарахований у значному розмірі по відношенню до загальної суми заборгованості. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 194 648,90 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідачі повинні солідарно відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial