Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Подано позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], в якому позивачі з урахуванням уточнень просили стягнути з відповідача на їх користь інфляційні втрати в розмірі 27967,26 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 2617,00 грн. Позов, з посиланням на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2004 року, Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року, обґрунтовано невиконанням рішення суду від 01 грудня 2004 року, внаслідок чого відповідачу позивачами нараховано інфляційних втрат та 3% річних від суми заборгованості. Позивачі по справі являються спадкоємцями всіх прав та обовязків померлої [PERSON] Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року з відповідача на користь позивачів присуджено до стягнення індекс інфляції за період з вересня 2011 року по вересень 2014 року та 3% річних за цей-же період. Рішення судів не виконано, кошти відповідачем не повернено. Тому, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідача за період невиконання грошового зобовязання з 01 вересня 2014 року по 06 лютого 2017 року штрафні санкції, які складаються з індексу інфляції та 3% річних. До судового засідання від позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заяви, у яких останні зазначили, що уточнені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд про розгляд справи за їх відсутності. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачів, які в наданих заявах не заперечували проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 01 грудня 2004 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2005 року та ухвалою Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 04 жовтня 2007 року, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]І суму боргу за договором позики в розмірі 35816,85 грн., судові витрати по справі в сумі 365,86 грн., а всього 36182,71 грн. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2012 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено частково. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] індекс інфляція за період з 21 березня 1999 року по 05 січня 2012 року у розмірі 131900 грн., 3% річних у розмірі 13756,61 грн., а всього 145656,61 грн. (сто сорок пять тисяч шістсот пятдесят шість грн., 61 коп.), понесені позивачем судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1456,56 грн. В іншій частині позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2012 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] індексу інфляція та 3% річних за період з березня 1999 року до 01 грудня 2004 року та з вересня 2011 року по 05 січня 2012 року. В частині стягнення з вересня 2011 року по 05 січня 2012 року підставою відмови зазначено те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачі просили здійснити стягнення до вересня 2011 року. Крім того, рішенням суду підтверджено право у позивачів, як правонаступників всіх прав та обовязків [PERSON] на пред`явлення вимоги до боржника про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року, позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від суми заборгованості задоволено. Присуджено до стягнення з [PERSON]: на користь [PERSON] індекс інфляції за період з вересня 2011 року по вересень 2014 року у розмірі 1074,48 грн., 3% річних у розмірі 1635,69 грн., витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього - 2953 грн. 77 коп.; на користь [PERSON] індекс інфляції за період з вересня 2011 року по вересень 2014 року у розмірі 1074,48 грн., 3% річних у розмірі 1635,69 грн., а всього - 2710 грн. 17 коп.; на користь [PERSON] індекс інфляції за період з вересня 2011 року по вересень 2014 року у розмірі 1074,48 грн., 3% річних у розмірі 1635,69 грн., а всього - 2710 грн. 17 коп. Доказів виконання виконавчого листа № 2-170 виданого 27 січня 2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 36182,71 грн. суду не надано. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення зобовязання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконує свої зобовязання за договором позики від 20 липня 1998 року, внаслідок чого у позивачів, як правонаступників всіх прав та обовязків [PERSON], виникає право вимоги до боржника стягнення індексу інфляції та 3% річних, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. За підрахунками наданими позивачами, сума індексу інфляції, яка нарахована на несплачений відповідачем борг за період з 01 вересня 2014 року по 06 лютого 2017 року становить 27967,26 грн. Три проценти річних становлять 2617,00 грн., означена сума підтверджується проведеним судом розрахунком суми заборгованості, внаслідок чого суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача-1 слід стягнути сплачені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved