Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач 02 квітня 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача про тягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 18 липня 2008 року перебували з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають доньку -[PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06.05.2011 року шлюб між ними було розірвано. Зазначила, що відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1 000 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2012 року. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, посилаючи на скрутне матеріальне становище, вказував також те, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Також зазначив, що неодноразово перераховував кошти на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач у справі звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [INFO], яка є її донькою та донькою [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06.05.2011 року розірвано, неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Також судом встановлено, що відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. За вимогами ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працевлаштований, має стабільний дохід у виді заробітної плати, доказів одержання ним доходу поза місцем роботи сторони суду не надали, тому підстави для стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі відсутні. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої та позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відповідач має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи норми ст. 191 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів з відповідача з 2012 року. Також, у відповідності вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнений позивач та судові витрати на користь позивача в розмірі 700 грн. . Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: partial