Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач 02.12.2019 звернулася до суду з указаним позовом та просила суд визначити, що частка [PERSON] , померлої [INFO] , у праві спільної сумісної власності на будинок [ADDRESS] , становила Ѕ частину. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що [INFO] \~померла її\~мати,\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина на\~належне їй\~за життя\~майно,\~що складається\~з домоволодіння,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Для реалізації свого спадкового права позивач звернулася до Шостої криворізької державної нотаріальної контори, проте отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з поданих позивачем документів вбачається, що спадкове майно було придбано померлою у шлюбі, а відтак, кожному з подружжя належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку виділити не можливо, після чого позивачу запропоновано звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі (а.с.60). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.27). Оскільки сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~ч.\~3,\~ч.\~4\~ст.\~200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право приватної власності від 31.07.1991 (а.с. 6) [PERSON] , є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як видно з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.01.1962 (а.с.49), зазначене домоволодіння, було придбане [PERSON] , під час коли він перебував у шлюбі з [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). При цьому суд враховує, що розбіжності у написанні по батькові [PERSON] , а саме « [PERSON] » та « [PERSON] », обумовлені їх перекладом з російської мови на українську. Після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , але отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з поданих документів вбачається, що спадкове майно було придбано померлою [PERSON] та відповідачем [PERSON] у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку, згідно з чинного законодавства, виділити не можливо (а.с.13), після чого позивачу запропоновано звернутися до суду. Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки будинок набутий у період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної\~сумісної власності спадкується на загальних підставах. Оскільки за життя померлої [PERSON] та відповідача [PERSON] частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на домоволодіння не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників домоволодіння є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна.

Outcome: approved