Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 16.01.2008 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та [PERSON] , поручителем [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 27\\1, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних, терміном на 24 місяців до 16.04.2010 року. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та відсотків за її користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 08.01.2020 року заборгованість за договором кредиту-поруки № 27/1 складає 27 864.37 грн., з яких: 17 921.58 грн. - основна заборгованість по тілу кредиту; 9 942.79 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідачів на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» солідарно заборгованість за договором кредиту-поруки № 27/1 від 16.01.2008 рокуу розмірі 27 864,37 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася та в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі з проханням задоволити позов. Зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2008 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та [PERSON] , поручителем [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений договіркредиту-поруки № 27\\1, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних, терміном на 24 місяців до 16.04.2010 року. Однак [PERSON] не виконав взяті на себе за договором обов`язки і станом на 08.01.2020 року заборгованість за договором кредиту-поруки № 27/1 складає 27 864.37 грн., з яких: 17 921.58 грн. - основна заборгованість по тілу кредиту; 9 942.79 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Відповідач яким [PERSON] не надавав своєчасно кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у Картці платежів по гривневому кредиту, копія якої приєднана до матеріалів справи. Таким чином, у порушення умов договору кредиту-поруки, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачі порушують зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашають, що має відображення у Картці платежів по гривневому кредиту. Таким чином, у порушення умов договору кредиту-поруки, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаним договором не виконали. Оскільки, відповідачі в судове засідання не з`явилися та не оспорили дані розрахунки, не подали доказів на їх повне або часткове спростування, вказані відомості складені компетентною посадовою особою, то вони судом приймаються як достовірні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 27 864.37 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні тридцять сім копійок) підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи (за подання позовної заяви) у розмірі 2102 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved