Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач 07.06.2018 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 26 789,74 грн., стягнути з ПАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія» на свою користь матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 50 000,00 грн., а також стягнути з [PERSON] судовий збір, уточнивши 29.10.2018 позовні вимоги, остаточно просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 26 789,74 грн., а також сплачений судовий збір. На обґрунтування позовних вимог зазначалося, що Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року №115 о/с [PERSON] прийнято на службу на посаду інспектора роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Харкові ДПП. Зазначили, що УПП в м. Харкові ДПП не має статусу юридичної особи, а є структурним підрозділом Департаменту, який утворюється, ліквідовується, реорганізовується Департаментом. 20.01.2016 року о 10-40 год. на перехресті Тракторобудівників та вул. Краснодарської сталась ДТП за участю службового автомобілю Toyota Prius держаний номерний знак 21 1982 під керуванням інспектора Городецького В.В. та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харків від 17.02.2016 року по справі №645/377/16-п водія автомобіля Toyota Prius держаний номерний знак 21 1982 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Інший водій автомобілю [NUMBER] [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 20.01.2016 року за участю [PERSON] до ДПП. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харків від 12.07.2017 року по справі 645/3725/16 позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Вирішено стягнути з ДПП на користь [PERSON] суму 76029,45 грн. як відшкодування матеріальної та суму 10000 грн., як відшкодування моральної шкоди, судовий збір в розмірі 860 грн., та судовий збір в розмірі 451,50 грн. Зазначеною постановою встановлено факт того, що 20.01.2016 року [PERSON] керував автомобілем Toyota Prius держаний номерний знак 21 1982 та знаходився при виконанні службових обовязків за посадою інспектора роти №8 батальйону №3 УПП м. Харків ДПП. Рішенням АСХО від 15.11.2017 року апеляційна скарга ДПП була задоволена частково. Було вирішено: рішення Фрунзенського районного суду м. Харків від 12.07.2017 року у частині стягнення 10\~000 грн., моральної шкоди 451,50 грн. судового збору, стягнутого на користь держави скасувати. Ухвалено в цій частині нове рішення, де у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди -відмовлено. Також зменшено розмір стягнутого судового збору з ДПП НП України на користь [PERSON] з 860 грн. до 760,29 грн. 23.01.2018 року з рахунку ДПП Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області було здійснено безспірне списання коштів за виконавчим листом від 12.12.2017 року по справі №645/3725/16-ц в розмірі 760,29 грн. 23.01.2018 року з рахунку ДПП Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області було здійснено безспірне списання коштів за виконавчим листом від 12.12.2017 року по справі №645/3725/16-ц в розмірі 39\~807,31 грн. 30.01.2018 року з рахунку ДПП Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області було здійснено безспірне списання коштів за виконавчим листом від 12.12.2017 року по справі №645/3725/16-ц в розмірі 36\~222,14 грн. Таким чином, ДПП було відшкодовано суму завданих збитків в розмірі 76\~029,45 грн. та сплачено суму судового збору в розмірі 760,29 грн. Загальний розмір виплаченого відшкодування становить 76789,74 грн. Також зазначають, що цивільно- правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Toyota Prius держаний номерний знак 21 1982 на момент скоєння ДТП була застрахована страховиком ПрАТ «Українська охоронно -страхова компанія», про що свідчить Поліс обовязкового страхування такої відповідальності, серія АІ №8206917. За таких обставин, обовязок відшкодування майнової шкоди в розмірі 50\~000 грн., завданої [PERSON] лежить на страховику ПрАТ «УОСК», яка до теперішнього часу не відшкодована. 11 вересня 2018 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. 29 жовтня 2018 року позивач подав зустрічну позовною заяву, якою просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 26 789,74 грн., а також сплачений судовий збір. Розглядаючи уточнену позовну заяву, суд виходить не з її назви, а з викладеного в ній змісту. Враховуючи, що уточнена позовна заява не містить вимог до ПАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 50 000,00 грн., які містились в поданій до суду 07.06.2018 позовній заяві, суд розцінює вказану заяву як відмову позивача від позовних вимог до ПАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія» та, перевіривши повноваження представника позивача на вчинення відповідних процесуальних дій, закриває провадження в частині вимог до ПАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 50 000,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач подав відзив на позовну заяву, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказав, що Законом «Про національну поліцію» не передбачена повна матеріальна відповідальність поліцейських, а відповідно до вимог ст. ст. 130, 132, 138 КЗпП України позивач міг заявляти вимоги у межах середнього заробітку відповідача, але, позивач своїм правом не скористався і тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні фактичні обставини, докази, що їх підтверджують, та відповідні ним спірні правовідносини. Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 115 о/с відповідача [PERSON] прийнято на службу на посаду інспектора роти № 8 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції (арк. справи 17), у подальшому перейменоване на Управління патрульної поліції в Харківській області. Згідно Дорожнього листа № 82 від 20.01.2016 відповідач знаходився при виконанні службових обов'язків згідно з дислокацією сил та засобів роти № 8 батальойону № 3 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції та керував автомобілем ТОYОТА PRIUS д.н.з. 21 1982 (арк. спр. 21). 20.01.2016 о 10-40 на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Краснодарської сталась дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля ТОYОТА PRIUS д.н.з. 21 1982 під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 по справі № 645/377/16-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Відтак відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач є винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди особою. Внаслідок події вказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди іншому її учаснику \- [PERSON], який у зв'язку з цим звернувся до суду і, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.07.2017 по справі № 645/3725/16-ц, залишеним в цій частині без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.11.2017, вимоги останнього були задоволені та стягнуто з Департаменту патрульної поліції 76 029,45 грн. як відшкодування матеріальної шкоди. Вказаними рішеннями встановлено, що під час події вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував при виконанні своїх службових обов'язків. Отже в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України суд вважає зазначені обставини встановленими. На виконання судового рішення по справі № 645/3725/16-ц з рахунку Департаменту патрульної поліції було здійснене на користь потерпілого [PERSON] списання коштів на суму, зокрема 76 029,45 грн. як відшкодування матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ТОYОТА PRIUS д.н.з. 21 1982 на момент події дорожньо-транспортної пригоди була застрахована страховиком ПАТ СК «Українська охоронно-страхова компанія» згідно поліса № АІ/8206917 від 25.09.2015 (арк. справи 24). ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ8206917 від 25.09.2015 року було відшкодовано позивачу суму у розмірі 50000 грн, двома платежами по 25000 кожний від 04.10.2018 року та від 10.10.2018 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з статтею 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до статті 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року, № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за правилами статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов договору. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації). Позивачем була надана довідка № 425 від 19.02.2019 року про доходи [PERSON], згідно якої середньомісячна заробітна плата останнього складає 15062 грн. 95 коп. Враховуючи розмір доходу відповідача за останні два календарні місяці, інформацію по которим була надана позивачем, відповідно до названого Порядку розмір середньогомісячного заробітку відповідача складає 15062 грн. 95 коп. грн. Таким чином, враховуючи доведеність факту завдання позивачеві матеріальної шкоди відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі середньогомісячного заробітку, а саме 15062 грн 95 коп. грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд покладає їх на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме \-\~в сумі\~991\~грн (15062,95х1762/26789,74), а також, врахувавши часткову відмову позивача від позову, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 573,64 грн. На підставі ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 130, 132 КЗпП України та

Outcome: partial