Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Перший заступник керівника Берегівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Виноградівської районної лікарні звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого. Позовні вимоги мотивовано тим, що СВ Виноградівським ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018070080000811 від 04.08.2018 по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.08.2018 в смт. Королево по вул. Небесної сотні Виноградівського району. Встановлено, що 04.08.2018 року близько 01 години, [PERSON] перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN BORA», реєстраційний номерний знак Федеративної Республіки Німеччина [NUMBER] , в порушення вимог п. 10.9 - «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення дорожнього руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб» Правил дорожнього руху України, не вжив всіх заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, виконуючи маневр задній хід біля магазину «Бонус Плюс» по вул. Небесної Сотні в смт. Королево, Виноградівського району, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка в той час перетинала проїжджу частину дороги з права ліворуч по напрямку руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , згідно висновку експерта № 573 від 18.09.2018, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньо - нижньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, які спричинили розлад здоров`я понад 21 день, не являються небезпечними для життя, і по цим ознакам згідно п.2.2.1 «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості. Своїми діями [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Потерпіла [PERSON] унаслідок отриманих тілесних ушкоджень в період з 04.08.2018 по 30.08.2018 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділеннях Виноградівської районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки Виноградівської районної лікарні від 24.05.2019 за №389, вартість лікування [PERSON] , становить 6179, 21 грн., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Враховуючи, що Виноградівською районною лікарнею тривалий час не вживалися жодні заходи щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину та виходячи з наданих органам прокуратури повноважень у сфері представництва в суді законних інтересів держави та необхідності поновлення порушених прав Виноградівської районної лікарні і щодо права розпоряджатись коштами, виникла необхідність у зверненні Берегівської місцевої прокуратури до Виноградівського районного суду з позовом в інтересах держави в особі Виноградівської районної лікарні. За наведеного, перший заступник керівника Берегівської місцевої прокуратури просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі в Виноградівської районної лікарні грошові кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину в розмірі 6179 грн. 21 коп. та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача - прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник Виноградівської районної лікарні в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак надіслав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Згідно цього вироку, судом встановлено, що 04.08.2018 року близько 01 години, [PERSON] перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN BORA», реєстраційний номерний знак Федеративної Республіки Німеччина [NUMBER] , в порушення вимог п. 10.9 - «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення дорожнього руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб» Правил дорожнього руху України, не вжив всіх заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, виконуючи маневр задній хід біля магазину «Бонус Плюс» по вул. Небесної Сотні в смт. Королево, Виноградівського району, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка в той час перетинала проїжджу частину дороги з права ліворуч по напрямку руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , згідно висновку експерта № 573 від 18.09.2018, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньо - нижньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, які спричинили розлад здоров`я понад 21 день, не являються небезпечними для життя, і по цим ознакам згідно п.2.2.1 «Правил судово- медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості. Згідно довідки Виноградівської районної лікарні від 24.05.2019 за №389 потерпіла [PERSON] в період з 04.08.2018 року по 30.08.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділення Виноградівської районної лікарні. Загальна вартість витрат на стаціонарне лікування хворої становить 6179, 21 грн. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вироком суду від 13.03.2019 року, що набрав законної сили, встановлена винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд вважає цю обставину доведеною. В рамках кримінального провадження цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 6179, 21 грн заявлений не був. У добровільному порядку відповідачем ці збитки не відшкодовані. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. ч.3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади. Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а отже відповідач зобов`язаний відшкодувати державі в особі Виноградівської районної лікарні вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в повному обсязі. Позивача відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подачу позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому ці судові витрати відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved