Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Педставник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на 8/25 частин житлового будинку та господарськими будівлями : гараж (Д) літня кухня (г), сарай прибудова (г) 12 сарай (Б) повністю з прибудовою (б), згідно технічного паспорту на садибний індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] та залишити виділеній частці житлового будинку з господарськими будівлями юридичну адресу - [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В подальшому свої позовні вимоги представник позивача змінила та просила визнати за [PERSON] право власності на 425 частини житлового будинику [ADDRESS] вартістю 16 712 грн. в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Змінені позовні вимоги за зустрічним позовом визнала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] подав зустрічний позов та просив суд визнати за [PERSON] право власності на 12 частини квартири № 2 з господарськими будівлями і спорудами та частину приватизованої земельної ділянки для будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визнати в порядку спадкування право власності на 12 частину спадкового майна у вигляді частини спірної квартири №2 з господарськими будівлями і спорудами та частини приватизованої замельної ділянки для будівництва житлового будинку , господарських будівель і споруд, що належали спадкодавцю та знаходяться [ADDRESS]. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги позивача за первісним позовом визнав в повному обсязі, надав суду заяву про зміну позовних вимог, які підтримав та повному обсязі та просив визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 425 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 88-89). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона, як і [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Недригайлівською районною лікарнею та відповідно до договору від 03.06.1992 року придбала 1725 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], де проживає до цього часу. В подальшому приватизувала земельну ділянку під своєю частиною будинку. З сусідами [PERSON] у них були нормальні дружні відносини, склався певний порядок користування будинком та господарськими будівлями. На даний час претензій матеріального характеру ні до позивача, ні до відповідача вона не має. Згідно з ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що первісний та зустрічний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в смт Недригайлів Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Ще за життя, а саме 13 серпня 1996 р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і в тому числі і квартира №1 в житловому будинку [ADDRESS] заповіла своїй дочці, [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкове майно якої складалося з 825 частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS], земельної ділянки розміром 0,0447 га, призначенням якої є обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.17). Вищезазначена частина жилого будинку і відповідна їй частина господарських будівель була придбана за життя [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 03 червня 1992 року, посвідченого завідуючим Недригайлівської районної державної нотаріальної контори (а.с.16). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] за цією адресою станом на 21.10.2013 під літерою А-1 розташовано житловий будинок 1957 року побудови з господарськими будівлями (а.с 10-14). З аналізу договорів купівлі-продажу (а.с. 16 та а.с.58) і технічного паспорту, пояснень представників та третьої особи, суд приходить до висновку про те, що вищезазначений будинок перебував у спільній частковій власності [PERSON], якій належало 825 частини будинку та [PERSON], якій належало 1725 частин будинку. Виділ часток майна в натурі власниками будинку не проводився. На час укладення договору купівлі-продажу частини будинку, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.90). Після придбання зазначеної частини житлового будинку [PERSON] та [PERSON] проживали в придбаній частині будинку. Таким чином, оскільки зазначена частина будинку була придбана [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON], то останньому належить відповідно до ст.ст.60, 63, 70 СК України половина придбаного в шлюбі майна, а саме 425 частини спірного будинку, а 425 частини будинку успадкувала [PERSON] за заповітом своєї матері [PERSON] Саме в таких частках представник позивача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом визнають позовні вимоги та просять визнати право власності на частину спірного житлового будинку відповідно за [PERSON] на 425 частини та за [PERSON] на 425 частини. При вирішенні [PERSON] питання про оформлення спадщини виявились невідповідності у правовстановлюючих документах, а саме: 1) предметом договору купівлі-продажу, посвідченого Недригайлівською районною державною нотаріальною конторою 03.06.1992 року за реєстровим № 757, є 8/25 частин жилого будинку у двоквартирному житловому домі і відповідна частина господарських будівель, тоді як щодо адреси його місця розташування зазначено: [ADDRESS]. Далі в договорі назва предмету чергується як квартира та частина житлового будинку з господарськими будівлями (а.с. 16); 2) технічний паспорт, виготовлений КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 21 жовтня 2013 року, виданий на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою : [ADDRESS] (а.с.10-14); 3) довідка -характеристика КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 21 жовтня 2013 року за № 15195 видана на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою : [ADDRESS] (а.с. 15); 4) державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 042752, виданий Недригайлівською селищною радою 27 січня 2006 року на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] Враховуючи вищезазначені розбіжності у документах нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок після смерті [PERSON] На даний час органи виконавчої влади не мають права зареєструвати право власності на житловий будинок за [PERSON] та видати про це свідоцтво так, як після її смерті припинилось її право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved