Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

ПАТ ПУМБ звернувся до суду з позовом, уточненому в ході слухання справи, в якому пояснив що 10.08.2007 р. між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]», і [PERSON] було укладено кредитний договір № 5583328, згідно з яким [PERSON] надано кредит в сумі 48450 доларів США строком до 10.08.2027 р. включно зі сплатою 11,90 % річних на для придбання будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бабушкіна, буд. 8, відповідно до умов якого позичальник взяв на себе зобовязання використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, що передбачено пунктами 1.1, 1.3., 3.1, 3.2 Кредитного договору. Відповідач [PERSON] своїх зобовязань за Кредитним договором не виконувала, в звязку з чим [PERSON] 06.01.2015 направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту (вих. № ZAP-44/97 від 26.12.2014), яку [PERSON] не виконала, прострочену заборгованість не погасила, у неї 15.03.2015 виникла прострочена заборгованість за усією сумою кредиту 35\~402,04 доларів США. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення від 23.06.2015 по справі № 336/2781/15-ц (провадження № 2/336/1687/2015) у справі за позовом ПАТ «Перший Український [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно з яким з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український [PERSON]» стягнуто заборгованість за кредитним договором №5583328 від 10.08.2007 у сумі 37 384,04 доларів США, з яких: 35\~402,04 доларів США заборгованість за сумою кредиту та 1982,00 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 12.10.2014 по 31.03.2015. На цей час рішення суду не виконано. Крім того, 10.08.2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]», і [PERSON] було укладено договір іпотеки №5583332, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1835, [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було передано в іпотеку ПАТ «Перший Український [PERSON]» будинок жилий, адреса місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Бабушкіна, 8, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 18954052, загальна площа: 55,2 кв.м., житлова площа: 35.7 кв.м. На земельній ділянці, площею 600 кв.м. знаходиться: жилий будинок, цегла глинобитні, обкл. цеглою, житловою площею 35.7 кв.м. позначений в плані літерою «А»; сарай позначений в плані літерою «Д», гараж позначений в плані літерою «Г», вольєр позначений в плані літерою «Е»; паркани позначені в плані цифрами «5,6,7»; яма зливна позначений в плані цифрою «8»; ворота позначені в плані цифрою «4»; водопровід позначений в плані цифрою «3»; доріжки позначені в плані цифрою «11». Позивач 07.09.2015 року направив вимогу про усунення порушення основного зобовязання (вих. №578 від 02.09.2015 року), що підтверджується описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком. Зазначену вимогу [PERSON] не виконала, що є підставою для реалізації позивачем права звернення стягнення на предмет іпотеки. У п. 1.3. договору іпотеки сторони встановили ціну предмета іпотеки 289\~309,00 грн. Іншої ціни сторони більш не визначали. Також позивач просить суд виселити всіх відповідачів з будинку, який є предметом іпотеки, оскільки вважає, що у відповідності до з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Щодо законності позову про звернення стягнення на предмет іпотеки під час дії Закону України №1304-VII від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач в позові пояснив, що вказаний Закон набрав чинності 07.06.2014, згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. За своїм змістом зазначений закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, позивач вважає, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позові, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], діючи від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в позові повинно бути відмовлено, таких грошей для погашення боргу вона не має, домовитись про реструктуризацію боргу з банком не вдалось за відсутністю в неї суми, яку пропонує внести банк, виселятись їй та її неповнолітній дитині нікуди, просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, жодних заяв до суду не надала. Треті особи у судове засідання не зявились, надали суду заяви, в яких просять суд розглядати справу без присутності їх представників, приймати рішення на розсуд суду з урахуванням пояснень сторін та наданих доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що 10.08.2007 р. між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]», і [PERSON] було укладено кредитний договір № 5583328, згідно з яким [PERSON] надано кредит в сумі 48450 доларів США строком до 10.08.2027 р. включно зі сплатою 11,90 % річних на для придбання будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бабушкіна, буд. 8, відповідно до умов якого позичальник взяв на себе зобовязання використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, що передбачено пунктами 1.1, 1.3., 3.1, 3.2 Кредитного договору. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення від 23.06.2015 по справі № 336/2781/15-ц (провадження № 2/336/1687/2015) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно з яким з Відповідача-1 на користь Позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором №5583328 від 10.08.2007 року у сумі 37 384,04 доларів США, з яких: 35\~402,04 доларів США заборгованість за сумою кредиту та 1982,00 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 12.10.2014 р. по 31.03.2015 р. До теперішнього часу рішення суду не виконано. 10.08.2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]», і [PERSON] було укладено договір іпотеки №5583332, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1835, [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було передано в іпотеку ПАТ «Перший Український [PERSON]» будинок жилий, адреса місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Бабушкіна, 8, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 18954052, загальна площа: 55,2 кв.м., житлова площа: 35.7 кв.м. На земельній ділянці, площею 600 кв.м. знаходиться: жилий будинок, цегла глинобитні, обкл. цеглою, житловою площею 35.7 кв.м. позначений в плані літерою «А»; сарай позначений в плані літерою «Д», гараж позначений в плані літерою «Г», вольєр позначений в плані літерою «Е»; паркани позначені в плані цифрами «5,6,7»; яма зливна позначений в плані цифрою «8»; ворота позначені в плані цифрою «4»; водопровід позначений в плані цифрою «3»; доріжки позначені в плані цифрою «11». Відповідно до умов п. 1.1., 3.3. Договору іпотеки за рахунок предмета іпотеки ПАТ «Перший Український міжнародний банк» має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов'язані із реалізацією прав, що випливають з договору іпотеки (зокрема, але не виключно, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів, витрати на страхування,утримання та збереження предмета іпотеки тощо). За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позивач на виконання вказаної вимоги 07.09.2015 року направив відповідачеві вимогу про усунення порушення основного зобовязання (вих. №578 від 02.09.2015 року), що підтверджується описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком. Відповідно до п.6.6. договору іпотеки будь-які повідомлення та документи, які надаються банком позичальнику згідно з умовами цього договору, викладаються у письмовій формі, та надсилаються рекомендованим листом за місцем проживання позичальника, вказаним у розділі 7 цього договору, або надаються позичальнику особисто під час його звернення до банку. Зазначена вимога [PERSON] не була виконана, що дає підстави для реалізації ПАТ «Перший Український [PERSON]» права звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до ст. 39 Закону «Про іпотеку»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається у тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.10.2015 року у справі у справі № 6-1561цс15 зазначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У п. 1.3. договору іпотеки сторони встановили ціну предмета іпотеки 289\~309,00 грн. Іншої ціни сторони більш не визначали. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до п. 1.7.4. договору іпотеки [PERSON] не мала права реєструвати без письмового погодження з ПАТ «Перший Український [PERSON]» третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки. Проте, у супереч цього зобовязання [PERSON] 25.12.2015 року зареєструвала у будинку інших відповідачів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. Відповідно до пп. 8, 9 п.1.4. договору іпотеки [PERSON] гарантувала, що предмет іпотеки не є для неї та членів її сімї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сімї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки; а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою, що є предметом іпотеки. Таким чином, усі особи, які були зареєстровані після укладення договору іпотеки, підлягають виселенню. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. \~\~\~\~\~\~\~\~ За своїм змістом зазначений закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача, виходячи з встановлених судом правовідносин та іх відповідності нормам законодавства України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Абз. 5 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, тобто 1218 грн. ПАТ «Перший Український [PERSON]» у поданій позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, тобто 1218 грн. + 1218 грн. Позовна вимога стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки стосується лише [PERSON], тому судовий збір за вказану позовну вимогу стягується лише з неї в розмірі 1218 грн., а щодо виселення [PERSON] та [PERSON], і стягується з них в рівних частинах, тобто по 609 грн. Таким чином з [PERSON] стягненню підлягає 1827 грн. (1218 + 609), а з [PERSON] 609 грн. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved