Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач 02.02.2017 року звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ПСП «Агрофірма «Світанок» за результатами земельних торгів набула право оренди земельних ділянок площею 45,7155 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 24,8915 га, кадстровий номер [NUMBER], площею 38,9965 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 25.03.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та ПСП «Агрофірма «Світанок» укладено договори оренди вказаних земельних ділянок, посвідчені приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Бобковим О.В. та зареєстровані в реєстрі за № № 210, 212, 214, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2016 року проведена державна реєстрація іншого речового права /права оренди/ ПСП «Агрофірма «Світанок» вказаних вище земельних ділянок. Як стало відомо позивачу, 01.04.2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] підписані договори оренди цих же земельних ділянок строком на 49 років, які посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. Позивач вважає, що була порушена процедура передачі фізичній особі [PERSON] в оренду спірних земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства, визначена ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», у передбаченому цим Законом порядку [PERSON] не звертався до Білоцерківської районної державної адміністрації з заявою для отримання в оренду земельних ділянок державної власності, у Головного управління Держземагенства у Київській області не було належних та законних підстав розпорядження спірними земельними ділянками державної власності шляхом їх надання в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства та укладення з ним договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року, які зареєстровані в реєстрах за № № 631, 633, 635. Отже, оспорювані договори оренди від 01.04.2015 року укладені з порушенням вимог діючого законодавства та порушують права і законні інтереси ПСП «Агрофірма «Світанок» на орендне користування спірними земельними ділянками, яке придбано у встановленому законом порядку на відповідних торгах /аукціонах/. Позивач просив суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року, що укладені між Головним управлінням Дерземагенства у Київській області та [PERSON], які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун Каріною Анатоліївною 01.04.2015 року та зареєстровані в реєстрі за № № 631, 633, 635. Згідно ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] від 13.02.2017 року було відкрито провадження по даній справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2017 року в зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, справу перерозподілено на суддю Дмитренко А.М. та ухвалою від 23.03.2017 року прийнято до провадження. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який є одночасно керівником Фермерського господарства «[PERSON]» згідно витягу з ЄДРПОУ /а.с.88-89/, в судове засідання 29.05.2017 року не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином під розписку в матеріалах справи /а.с.103/, що свідчить також про належне повідомлення про час розгляду справи і 3-ї особи -ФГ «[PERSON]», причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань, заперечень на позов до суду не надходило, відповідач [PERSON] був присутнім в судовому засіданні 13.04.2017 року і саме за його клопотанням було оголошено перерву в судовому засіданні для ознайомлення відповідача з матеріалами справи, згідно особистої заяви [PERSON] /а.с.106/, з матеріалами справи він ознайомився, отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви. З врахуванням думки представників позивача та відповідно до положень ст.169 ЦПК України суд вважав за можливе розглядати дану справу без участі відповідача [PERSON] Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання також не з'явився, про час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, до суду надіслано заяву, в якій викладено письмові пояснення відповідача по суті спору, клопотання щодо розгляду справи без участі представника ГУ Держгеокадастру у Київській області та вказано на визнання відповідачем позову в повному обсязі. Щодо належного повідомлення про час розгляду справи 3-ї особи ФГ «[PERSON]» зазначено вище в рішенні. 3-я особа -приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун Каріна Анатоліївна в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення в матеріалах справи про вручення поштових відправлень. Заслухавши пояснення представників позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадасру у Київській області «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» від 15.02.2016 року за № 17 виставлено на земельні торги земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі в користування на умовах оренди згідно додатку 1, встановлено строк оренди земельних ділянок, переданих у користування за результатами земельних торгів -15 років, що слідує з копії цього наказу /а.с.15/. Додатком № 1 до вказаного наказу є Перелік та умови щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги /аукціон/, в Переліку зазначені земельні ділянки на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а саме: земельна ділянка площею 45,7155 га, кадастровий номер [NUMBER]; земельна ділянка площею 24,8915 га, кадстровий номер [NUMBER]; земельна ділянка площею 38,9965 га, кадастровий номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколами про хід торгів на аукціоні з продажу земельних ділянок від 25.03.2016 року за № № 1, 2, 3 /а.с.16, 25, 34/ ПСП «Агрофірма «Світанок» визнано переможцем аукціону з продажу права оренди вищезазначених земельних ділянок з цільовим призначення -землі для ведення фермерського господарства, умови використання -для ведення фермерського господарства, місце розташування: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада. 25.03.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області /орендодавець/ та ПСП «Агрофірма «Світанок» /орендар/ укладено три договори оренди земельних ділянок строком на 15 років, за умовами яких в оренду передано земельні ділянки площею 24,8915 га, кадстровий номер [NUMBER]; площею 45,7155 га, кадастровий номер [NUMBER]; площею 38,9965 га, кадастровий номер [NUMBER]. Наведене стверджується копіями договорів оренди, які посвідчені 25.03.2016 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В., зареєстровані в реєстрі за № № 210, 212, 214 /а.с.13-14, 22-23, 31-32/. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 28.03.2016 року індексні номери 56141227, 56141871, 56141525 /а.с.21, 30, 38/, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2016 року зареєстровано право оренди ПСП «Агрофірма «Світанок» земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області площею 24,8915 га, кадстровий номер [NUMBER]; площею 45,7155 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 38,9965 га, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Отже, ПСП «Агрофірма «Світанок» набуло право оренди вказаних земельних ділянок на конкурентних засадах, саме за результатами аукціону було укладено договори оренди земельних ділянок та зареєстровано право оренди ПСП «Агрофірма «Світанок» у визначеному законом порядку. В судовому засіданні також було встановлено, що 23.12.2014 року Головним управлінням Держземагентства у Київській області видані накази за № 10-13285/15-14-сг, № 10-13286/15-14-сг та 10-13290/15-14-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими надано дозвіл [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, розташованих на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, орієнтовний розмір земельних ділянок: 24,8915 га, 38,9965 га, 45,7155 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що стверджується копіями даних наказів /а.с.39-41/. Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 24.03.2015 року за № 10-2586/15-15-сг, № 10-2587/15-15-сг, № 10-2588/15-15-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та надано в оренду [PERSON] земельну ділянку загальною площею 45,7155 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, строком на 49 років, розташовану на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області; надано в оренду земельну ділянку загальною площею 24,8915 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, строком на 49 років, розташовану на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області; надано в оренду земельну ділянку загальною площею 38,9965 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, строком на 49 років, розташовану на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що слідує з копій цих наказів /а.с. 42-44/. Згідно матеріалів справи, 01.04.2015 року на підставі зазначених наказів між Головним управлінням Держземагенства у Київській області /орендодавець/ та [PERSON] /орендар/ укладено три договори оренди наведених вище в рішенні земельних ділянок строком на 49 років, які були посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. та зареєстровані в реєстрах за № № 631, 633, 635, що вбачається з копій даних договорів оренди /а.с.46-54/. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 01.04.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., 01.04.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., як державним реєстратором, проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 38,9965 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільрада, кадастровий номер: [NUMBER], на підставі договору оренди земельної ділянки, номер 631, орендар [PERSON], орендодавець Головне управління Держземагентства у Київській області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20449891 від 01.04.2015 року; права оренди земельної ділянки площею 45,7155 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільрада, кадастровий номер: [NUMBER], на підставі договору оренди земельної ділянки, номер 633, орендар [PERSON], орендодавець Головне управління Держземагентства у Київській області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20450402 від 01.04.2015 року; права оренди земельної ділянки площею 24,8915 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільрада, кадастровий номер: [NUMBER], на підставі договору оренди земельної ділянки, номер 635, орендар [PERSON], орендодавець Головне управління Держземагентства у Київській області. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20450588 від 01.04.2015 року. Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 19.11.2015 року за № 10-7272/36-15-СГ /а.с.45/ «Про скасування наказів Головного управління Держземагенства у Київській області» було скасовано три накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 23.12.2014 року та три накази «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельних ділянок» від 24.03.2015 року, на які вказано вище в рішенні. Доказів того, що цей наказ було оскаржено [PERSON] у встановленому законом порядку, суду не надано, тобто, цей наказ не визнаний недійсним, не скасований і є на даний час чинним. Крім того, з письмових пояснень Головного управління Держгеокадастру у Київській області, викладених у надісланій до суду заяві /а.с.145-148/, вбачається, що 19.11.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації договорів оренди від 01.04.2015 року, укладених з [PERSON] Позивач просить суд визнати недійсними договони оренди наведених вище земельних ділянок від 01.04.2015 року, яку було укладено з [PERSON] При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з частиною другою статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частиною третьою статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За положеннями ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Проте, спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є Закон України «Про фермерське господарство». Частинами 1, 2 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Відповідно до ст.2 даного Закону відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Як вбачається із змісту ч.ч. 1,2,7 ст.7 вищевказаного Закону, громадяни для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства звертаються до відповідної районної державної адміністрації, а для отримання земельної ділянки із земель комунальної власності до місцевої ради. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Отже, спеціальний Закон визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону). Крім того, вказаний Закон передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови. В постанові Верховного Суду України № 6-2902цс15 від 03.02.2016 року викладено правову позицію стосовно того, що при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до ст. 123 ЗК України. За змістом статей 1, 7, 8 Закону заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів. За приписами ст.360-7 ЦПК України такі висновки Верховного Суду України є обовязковими для всіх судів України. За положеннями наведених вище правових норм громадяни для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Так, згідно ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Отже, спеціальним законом, який визначає порядок надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства, чітко передбачено необхідність згоди відповідної державної адміністрації на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки для фермерського господарства. При цьому суд виходить з того, що таке положення Закону не суперечить ст.122-124 ЗК України, поскільки ч.2 ст.7 цього Закону вказує на те, що проект відведення земельної ділянки затверджується відповідно до закону, тобто відповідно до порядку, визначеного ЗК України. Доказів того, що [PERSON] звертався до Білоцерківської райдержадміністрації за отриманням згоди на підготовку проектів відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, в судовому засіданні не було надано. Таким чином, суд виходить з того, що при зверненні відповідача [PERSON] до управління Держземагентсва у Київській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою та їх затвердження та надання земельних ділянок в оренду було порушено вимоги Закону України «Про фермерське господарство», а тому зазначені вище накази управління Держземагенства у Київській області від 23.12.2014 року, якими надано дозвіл [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та накази управління Держземагенства у Київській області від 24.03.2015 року, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та надано [PERSON] в оренду для ведення фермерського господарства спірні земельні ділянки, суперечать ст.7 Закону України «Про фермерське господарство». В судовому засіданні встановлено, що на момент прийняття управлінням Держземагентства у Київській області наказів від 23.12.2014 року за № № 10-13285/15-14-сг, 10-13286/15-14-сг, 10-13290/15-14-сг та від 24.03.2015 року за № № 10-2586/15-15-сг, 10-2587/15-15-сг, 10-2588/15-15-сг та укладання оспорюваних договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року, Фермерське господарство «[PERSON]», засновником та керівником якого є [PERSON], вже набуло статусу юридичної особи, що підтверджується витягом з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, державну реєстрацію Фермерського господарства «[PERSON]» проведено 30.12.2008 року /а.с.88-89/. Статтею 31 Земельного кодексу України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі. Таким чином, суд вважає, що аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. Оскільки на момент укладення оспорюваних договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року Фермерське господарство «[PERSON]» вже набуло статусу юридичної особи та мало у своїй власності земельну ділянку, то отримання у подальшому земельних ділянок [PERSON] як фізичною особою, яке відбулося без проведення земельних торгів, суперечить вимогам статті 124 ЗК України та є підставою для визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. З урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах. Такі правові висновки наведені в постанові Верховного Суду України від 04.11. 2014 року у справі № 3-157гс14 та постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі № 6-248цс16. Згідно зі ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А тому враховуючи все наведене, суд вважає, що є недійсними накази управління Держземагентства у Київській області від 23.12.2014 року від 24.03.2015 року, які на даний час скасовані та які стали підставою для укладення оспорюваних договорів оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року. Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. В ст. 134 Земельного кодексу України вказано, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах). При отриманні в оренду спірних земельних ділянок [PERSON] земельні торги не проводилися. Суд вважає, що договори оренди земельних ділянок від 01.04.2015 року, укладені між управлінням Держземагентства у Київській області в особі виконуючого обов'язки начальника управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області та [PERSON], нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. 01.04.2015 року та зареєстровані в реєстрах № № 631, 633, 635, були укладені на підставі прийнятих з порушенням вищевказаних вимог законодавства рішень органу виконавчої влади. Отже, суд вважає, що відповідно до положень п.«в» ст.152 ЗК України та ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними оспорювані договори оренди землі, оскільки правовою підставою для їх укладення є накази ГУ Держземагенства України у Київській області, які прийняті всупереч закону, є недійсними і скасовані, державна реєстрація договорів оренди також скасована приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. При вирішенні спору судом приймається до уваги висновок земельної експертизи з питань землеустрою від 21.04.2017 року, виконаної КНДІСЕ на підставі постанови слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні № 42016111030000144, копію якого надано суду /а.с.123-143/. За висновками судового експерта проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства площею 24,8915 га, 45,7155 га, 38,9965 га, які розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району, не відповідають вимогам нормативно-правових та інших актів з питань землеустрою та землекористування, чинних на дату їх затвердження. Проаналізувавши все вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] набув права користування спірними земельними ділянками незаконно, адже ті були передані йому в оренду всупереч установленому законом порядку. Крім того, Сухоліською сільською радою на запит суду надано інформацію від 27.04.2017 року /а.с.113/ про те, що від [PERSON] до сільської ради у 2015 році було сплачено податки по договорах оренди: серпень -1200 грн., вересень -5000 грн., листопад -30 000 грн. у 2016 р. та 2017 р. [PERSON] або ФГ «[PERSON]» не сплачували орендної плати за вищезазначені земельні ділянки, оскільки ними [PERSON] не користувався. Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В даному випадку оспорюваними договорами оренди порушуються права ПСП «Агрофірма «Світанок», яке набуло права оренди на вказані вище в рішенні земельні ділянки у встановленому законом порядку, за результатами земельних торгів. А тому обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України суд вважає, що необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору - по 2400 грн. з кожного. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved