Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилається на те, що відповідно до кредитного договору № ODKTGA00000033 від 24 червня 2008 року, який був укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] останньому було видано кредит у розмірі 8340, 67 доларів США, відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлений кредитним договором. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за вище вказаним кредитним договором були укладені наступні договори поруки: -між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір поруки від 24 червня 2008 року; -між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір поруки від 24 червня 2008 року. Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Станом на 08 травня 2015 року заборгованість відповідача становить у розмірі 18796 доларів 21 цент, та складається з наступного: 7273 долари 82 центи заборгованість за кредитом; 2242 долари 75 центів заборгованість по процентам за користування кредитом; 554 долари 81 цент заборгованість по комісії за користування кредитом; 7818 доларів 28 центів пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 12 доларів 7 центів штраф (фіксована частина); 894 долари 48 центів штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 53). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, заперечував проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості по пені та комісії. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені неодноразово та належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ними судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 44, 47, 57, 59, 65, 66, 70, 71, 76, 77). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODKTGA00000033, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 9045 доларів США 28 центів у вигляді не поновлювальної лінії на наступні цілі: у розмірі 8340 доларів США 66 центів на споживчі цілі з них 8000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 240 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 59 доларів США 22 центи для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 41 долар США 45 центів для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 704 долари США 61 цента на сплату страхових платежів. Відповідно до вказаного договору позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором в строк до 24 червня 2015 року (а.с. 12-16). Відповідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 181 долар США 94 центи згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п. 8.4. при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0.15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № ODKTGA00000033 від 24 червня 2008 року були укладені наступні договори поруки: -між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір поруки від 24 червня 2008 року (а.с. 21); -між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір поруки від 24 червня 2008 року (а.с. 22). Відповідно до цих договорів поручителі зобовязались відповідати в повному обсязі за виконання всіх зобовязань. Згідно статуту товариства, затвердженого загальними зборами акціонерів 30 квітня 2009 року, Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». У звязку з чим, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» стало правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 28). 18 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № ODKTGA00000033 від 24 червня 2008 року, відповідно до умов якої банк надав позичальникові кредит у розмірі 10330 доларів США 36 центів у вигляді не поновлювальної лінії на наступні цілі: у розмірі 8340 доларів США 66 центів на споживчі цілі з них 8000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 240 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 59 доларів США 22 центи для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 41 долар США 45 центів для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 704 долара США 61 цента на сплату страхових платежів (а.с.19.) Крім того, пункт 8.4. додаткової угоди було викладено в наступній редакції: в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно ст. ст. 212, 611, 651 ЦПК України, сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: -у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; -у розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. При цьому, на підставі зазначеної додаткової угоди зміни до договорів поруки, які були укладені з [PERSON] та [PERSON], не вносилися. Пунктом 13 договорів поруки, укладених 24 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] та між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] передбачено, що зміни і доповнення до цих договорів вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. У матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені зміни були погоджені з поручителями. Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено наступне: відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Отже, договір поруки припиняється при наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що установлення додатковою угодою від 18 серпня 2011 року до кредитного договору № ODKTGA00000033 від 24 червня 2008 року збільшеного обсягу відповідальності відповідача [PERSON] за вище вказаним кредитним договором, без згоди поручителів, призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителів, та є підставою для визнання поруки такою, що припинилась. Таким чином, суд вважає, що договори поруки укладені 24 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] та між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON]Ф є припиненими з підстав зазначених вище. Разом з тим, відповідач [PERSON] свої зобовязання за умовами кредитного договору не виконує. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пеня та комісія обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається зі змісту правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму в валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Станом на 08 травня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складається з наступного: -7273 долари 82 центи, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 08 травня 2015 року складає 150713 гривень 55 копійок заборгованість за кредитом; -2242 долари 75 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 08 травня 2015 року складає 46469 гривень 78 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; -554 долари 81 цент, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 08 травня 2015 року складає 11495 гривень 66 копійок; заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафних санкцій, які підлягають стягненню в національній валюті України - гривні, -161994 гривні 76 копійок пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; -250 гривень 09 копійок штраф (фіксована частина); -18533 гривні 62 копійки штраф (процентна складова). Представником позивача був наданий розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Відповідач [PERSON] не погодився з вказаним розрахунком, однак доказів на спростування розміру заборгованості в зазначеному розрахунку суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 08 травня 2015 року наданий суду представником позивача відповідає вимогам закону (а.с. 4-7). З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 3654 гривні.

Outcome: partial