Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): 20\~квітня 2018\~року [PERSON] ,\~близько 11.00\~год.,\~перебуваючи біля\~будинку [ADDRESS] ,\~з метою\~протиправного заволодіння\~чужим майном\~з корисливих\~мотивів,\~умисно,\~таємно викрав\~з під`їзду\~даного будинку\~велосипед марки\~«Formula\~Omega»,\~вартістю 2200,\~00\~грн.,\~який належав\~ [PERSON] ,\~після чого\~з викраденим\~майном покинув\~місце події\~та розпорядився\~ним на\~власний розсуд,\~вчинивши крадіжку\~повторно,\~за що\~передбачена відповідальність\~за ч.\~2\~ст.185\~КК України.\~Вироком Стрийського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~від 24\~березня 2020\~року,\~ [PERSON] \~засуджений до\~позбавлення волі\~строком на\~5\~років 2\~місяці.\~Вирок Стрийського\~міськрайонного суду\~від 24\~березня 2020\~року змінено\~в частині\~призначеного покарання\~ухвалою Львівського\~апеляційного суду\~від 07\~грудня 2020\~року.\~Злочинними діями\~ [PERSON] \~спричинено майнову\~шкоду потерпілому\~ [PERSON] \~на суму\~2200,00\~грн.\~Крім того,\~даним кримінальним\~правопорушенням,\~ [PERSON] \~спричинив моральну\~шкоду потерпілому\~ [PERSON] \~на суму 4000, 00 грн. Моральна шкода, спричинена [PERSON] виразилась в переживаннях, нервовому стресі від втрати майна, позивач терпів незручності від відсутності викраденого велосипеда, так як більше місяця втратив можливість здійснювати поїздки по своїх потребах до м. Стрия та по району. У зв`язку з вищенаведеним, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] майнову шкоду, завдану злочином у розмірі 2200,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 4000, 00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, на підставі ст.223 ЦПК України судом вирішено справу розглянути у його відсутності. Представник позивача [PERSON] адвокат Волчанський І.Т. в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з ДУ «Личаківська виправна колонія»№30, де на даний час [PERSON] відбуває покарання, позов не визнав та висловився нецензурною лайкою в сторону суду та покинув місце проведення відеоконференції. Наведене розцінено судом як зловживання процесуальними правами на підставі Постанови Великої Палати ВС в справі № 199/6713/14-ц, та судом вирішено продовжити розгляд справи у відсутності відповідача, який висловив свою правову позицію щодо спору. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2021 прийнято справу до розгляду та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.06.2021 вирішено судове засідання\~у справі\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~відшкодування шкоди,\~заподіяної злочином,\~призначене на\~10:00\~год.\~17.06.2021 проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Личаківська виправна колонія»№30 (м. Львів, вул. Шевченка,156). Суд,\~заслухавши пояснення\~представника позивача\~ [PERSON] \~-\~адвоката Волчанського І.Т., позицію відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4\~ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року [PERSON] визнано винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України й призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 (місяців; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України [PERSON] призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України зараховано до остаточного покарання не відбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2018, визначивши [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна. [PERSON] визнано винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України [PERSON] призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2018, та призначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, без конфіскації майна /а.с. 4-10/. Відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду від 07.12.2020 апеляційну скаргу прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області Ткачишин І.В.\~задоволено, а апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] \~залишено без задоволення. Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року відносно [PERSON] \~в частині призначеного покарання\~змінено та вирішено вважати [PERSON] \~засудженим за ч.2\~ст. 190 КК України\~до одного року позбавлення волі; за ч.2\~ст. 289 КК України\~до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1\~ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.4\~ст. 70 КК України, з врахуванням покарання, призначеного вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2018 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Вирішено вважати засудженим [PERSON] \~за ч.2\~ст. 185 КК України\~до двох років позбавлення волі; за ч.3\~ст. 185 КК України\~до трьох років шести місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.\~15, ч.2 ст.\~185 КК України\~до одного року позбавлення волі. Згідно ч.1\~ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч.1\~ст. 71 КК України\~частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2018 року, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до остаточного покарання у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі, без конфіскації майна. В решті вирок залишено без змін /а.с.11-17/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 7 \~ст. 128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України\~вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦП України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року [PERSON] визнано винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України й призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 (місяців; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України [PERSON] призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України зарахувано до остаточного покарання не відбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2018, визначивши [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна. [PERSON] визнано винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України [PERSON] призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2018, та призначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, без конфіскації майна. Слід зазначити, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року встановлено, що [PERSON] 20.04.2018, близько 11 год 00 хв, перебуваючи біля будинку [ADDRESS] , з метою протиправного заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, умисно, таємно викрав з під`їзду даного будинку велосипед марки «Formula Omega», вартістю 2\~200,00 грн, після чого з викраденим майном покинув місце події та розпорядився ним на власний розсуд, вчинивши крадіжку повторно (частина 2 ст. 185 КК України). Окрім цього в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.12.2020 апеляційну скаргу прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області Ткачишин І.В.\~задоволено, а апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] \~залишено без задоволення. Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року відносно [PERSON] \~в частині призначеного покарання\~змінено та вирішено вважати [PERSON] \~засудженим за ч.2\~ст. 190 КК України\~до одного року позбавлення волі; за ч.2\~ст. 289 КК України\~до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1\~ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.4\~ст. 70 КК України, з врахуванням покарання, призначеного вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2018 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Вирішено вважати засудженим [PERSON] \~за ч.2\~ст. 185 КК України\~до двох років позбавлення волі; за ч.3\~ст. 185 КК України\~до трьох років шести місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.\~15, ч.2 ст.\~185 КК України\~до одного року позбавлення волі. Згідно ч.1\~ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч.1\~ст. 71 КК України\~частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2018 року, вирішено вважати засудженим [PERSON] \~до остаточного покарання у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі, без конфіскації майна. В решті вирок залишено без змін. Слід зазначити, що факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України [PERSON] , по епізоду викрадення з під`їзду будинку [ADDRESS] велосипеда марки «Formula Omega», вартістю 2\~200,00 грн, ніким не оспорювався, а ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.12.2020 змінено вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року лише в частині призначення покарання. Верховний Суд під час розгляду цивільної справи № 200/21325/15-ц (постанова від 07.11.2018) сформулював правову позицію, згідно якої вказав на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України), а також зазначив, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, оскільки в справі, яка розглядається, відповідачем не спростовано своєї вини у заподіянні шкоди, а згідно вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, позовна вимога про стягнення з відповідача шкоди, завданої злочином підлягає задоволенню в розмірі 2200, 00 грн., як така, що встановлена судовим рішенням. Спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим відповідачем злочину. Також суд приходить до переконання, що [PERSON] своїми діями, спричинив позивачу моральну шкоду, що також підлягає відшкодуванню, однак, суд не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеним позивачем та виходить з наступного. Суд вважає, що позивач частково довів факт заподіяння йому моральної шкоди. Адже, у зв`язку з вчиненням відповідачем відносно нього кримінального правопорушення, [PERSON] довелось пережити нервовий стрес від втрати майна, він терпів незручності від відсутності викраденого велосипеда, так як більше місяця не мав можливості здійснювати поїздки по своїх потребах до м. Стрия та по району. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з принципу співмірності, та зазначає, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідачем, яке характеризується умисною формою вини, моральними стражданнями, а також вимоги розумності і справедливості, а тому позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково, та вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 2000, 00 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ грн. 00 коп., оскільки позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, згідно\~зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved