Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

ПАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.07.2011 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування серії АА №4380467 транспортного засобу з терміном до 14.07.2012 року. 03.02.2012 року о 11.20 год. в м. Одесі по вул. Сегедська на перехресті вул. Армійська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер [NUMBER], під керування [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] та транспортного засобу «БМВ328» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить на праві власності [PERSON]. Постановою Приморського районного суду м. Одеси №3/1522/1936/12 від 27.04.2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП. За результатами проведеного експертного дослідження вартості заподіяного матеріального збитку було підготовлено розрахунок розміру страхового відшкодування №132743838-1 по відновленню пошкодженого транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер [NUMBER], згідно якого розмір страхового відшкодування склав 2032,04 грн. Оскільки відповідач залишив місце пригоди у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 14.07.2011 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування серії АА №4380467 транспортного засобу з терміном до 14.07.2012 року. 03.02.2012 року о 11.20 год. в м. Одесі по вул. Сегедська на перехресті вул. Армійська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер [NUMBER], під керування [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] та транспортного засобу «БМВ328» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] Постановою Приморського районного суду м. Одеси №3/1522/1936/12 від 27.04.2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП. За результатами проведеного експертного дослідження вартості заподіяного матеріального збитку було підготовлено розрахунок розміру страхового відшкодування №132743838-1 по відновленню пошкодженого транспортного засобу «Honda CR-V», державний номер [NUMBER], згідно якого розмір страхового відшкодування склав 2032,04 грн. Згідно платіжного доручення №29173 від 13.07.2012 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно розпорядження №132743838-12-2280 від 10.07.2012 року перерахувало на ім'я [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 2032,04 грн. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.ст.993, 1191 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. На підставі викладеного та

Outcome: approved