Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

ПАТ комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3811,76 грн. заборгованості по кредиту, 11406,78 грн. заборгованості по відсоткам, 250 грн. штрафу (фіксованої частини ), 760,93 грн. штрафу (відсоток від суми), а всього 16229,47 грн. заборгованості по умовам кредитного договору від 05.02.2008 року та 243,60 грн. сплаченого судового збору, оскільки відповідач не виконав свої зобовязання перед банком по кредитному договору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов повністю із викладених у ньому підстав. В подальшому подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали повністю, не заперечували факту укладання з банком кредитного договору, однак просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки банком в рахунок погашення боргу були стягнуті кошти з її депозитного рахунку, який був відкритий у цьому ж банку. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Судом встановлено, що 05.02.2008 року між ЗАТ комерційний банк ПриватБанк (правонаступником якого являється ПАТ комерційний банк ПриватБанк) та [PERSON] був укладений кредитний договір по умовах якого остання отримала кредитні кошти в сумі 4000 грн. Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить вимогам цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам. Особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Також в судовому засіданні встановлено, що 22.02.2005 року ЗАТ комерційний банк ПриватБанк (правонаступником якого являється ПАТ комерційний банк ПриватБанк) та [PERSON] був укладений договір депозитного банківського вкладу, за яким останньою у вищевказаному банку був розміщений депозитний вклад. [PERSON] з осені 2008 року неодноразово зверталась до ЗАТ комерційний банк ПриватБанк (правонаступником якого являється ПАТ комерційний банк ПриватБанк) із вимогами видати їй депозитний вклад для повного розрахунку за вищевказаним кредитним договором від 05.02.2008 року, однак під різними привадами банк відмовляв [PERSON] і тільки після того коли заборгованість по умовах кредитного договору від 05.02.2008 року значно перевищила суму депозитного вкладу за рахунок заборгованості по відсоткам, ПАТ комерційний банк ПриватБанк 08.10.2015 року в сумі 5906,13 грн. зарахував депозитний вклад [PERSON] в погашення заборгованості по вищевказаному кредитному договору. Вказаними діями ПАТ комерційний банк ПриватБанк порушив вимоги ст.203 ЦК України, порушивши моральні засади суспільства щодо справедливого ведення підприємницької діяльності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed