Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач 01.02.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору від 15 серпня 2017 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 11400,00 грн. на строк 36 місяців із сплатою 28% річних за користування кредитними коштами. Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на умовах, передбачених кредитним договором. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 12792,95 грн., яка складається з тіла кредиту - 11399,74 грн., процентами за користування кредитом - 1316,88 грн., комісією - 13,38 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 17,75 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів - 15,97 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 29,23 грн.. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2017 року у розмірі 12792,95 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.02.2021 про відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, де просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, у визначений судом строк, не надав. Відповідно до ст.ст.280,281,288 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що 15 серпня 2017 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 11400,00 грн. на строк 36 місяців із сплатою 28% річних за користування кредитними коштами. (п. 3.4, 3.5, 3.6 Договору) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Суд враховує надані представником позивача докази, а саме копію договору (заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії) від 15 серпня 2017 року, де відповідач своїм підписом засвідчив укладання договору, та виписку по вказаному кредитному договору, де вбачається зняття готівки. Суд вважає надані представником позивача належними та допустимими доказами, та такими, що відповідають критеріям ст.ст. 76,77,78,79 ЦПК України, та з урахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані доказі є достатніми та у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, що входять до предмета доказування. Згідно з наданим розрахунком сума основної заборгованості по кредиту становить 12730 грн., яка складається з тіла кредиту - 11399,74 грн., процентами за користування кредитом - 1316,88 грн., комісією - 13,38 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов`язки за договором, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконав свої обов`язки за договором. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за його користування та комісією підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобов`язань та трьох відсотків річних, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляції та трьох відсотків річних. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 17,75 грн., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 15,97 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 29,23 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved