Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на заставне майно. В позові зазначається, що Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до п. 1.3 Статуту. Відповідно до кредитного договору № 014/17-46/750-55 від 03.09.2008 р. ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано відповідачу кредит у сумі 10 000, 00 дол. США строком до 03.09.2018 року із сплатою 14,35% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 6.1 кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між позивачем та відповідачем 17.04.2013 року була укладена Додаткова угода № 014/17-46/750-55/81-1-0-00/4626 до кредитного договору, згідно умов якої, сторони погодились змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривню, встановити процентну ставку в розмірі 10,5% річних (п.2.1. Додаткової угоди), збільшити строк надання кредиту та Графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладений в новій редакції в Додатку № 1, 2, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди. Відповідно до умов Додаткової угоди відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 17.10.2018 року. Крім того відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із рахунку 10,5% річних. Але відповідачем вищевказані умови не виконуються, сума кредиту відповідач не погашає та не сплачує відсотки, у зв'язку з чим станом на 18.02.2014 р. загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором від 03.09.2008 року становить 81 886, 73 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 68 128, 29 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 4 312, 92 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 9 445, 52 грн. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки від 03.09.2008 року, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: квартирою, загальною пл.. 29,07 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати та розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст. 2.2, 7.1 вищевказаного договору позивач як іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані. П. 7.2. вказаного договору зазначено, що у разі порушення основного зобов'язання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержателя надсилає іпотекодавцям письмову вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Позичаем на адресу відповідача була направлена така вимога, яка була залишена без задоволення. На підставі вищевикладеного позивач просить суд у рахунок погашення заборгованості у сумі 81 886, 73 грн. за кредитним договором № 014/17-46/750-55 від 03.09.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартири, загальною пл.. 29,07 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати та розташована за адресою: [ADDRESS], а також стягнути на свою користь понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, посилався на складнощі з продажею спірної квартири. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: копією кредитного договору № 014/17-46/750-55 від 03.09.2008 р. (а.с. 6-14), копією іпотечного договору від 03.09.2008 р. (а.с. 15-20), копією Додаткової угоди № 014/17-46/750-55/81-1-0-00/4626 до кредитного договору від 17.04.2013 р. (а.с. 21-24), розрахунком заборгованості (а.с. 25), копією вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с. 26), копією паспорта відповідача (а.с. 27-28), копією рішення місцевого суду Шевченківського району м. Запоріжжя від 04.02.2005 р., на підставі якого за відповідачем визнано право власності на спірну квартиру (а.с.29), копією витягу у Державному реєстрі іпотек (а.с.30), копією статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 32-33). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також параграфом 7 Договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем (відповідачем) зобов'язань за цим або боржником (відповідачем) за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, виключаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 526, 546, 572, 575, 589, 591, 610, 612, 625, 629, 1050 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved