Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач 09 липня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення батьківства, зобов'язання вчинити певні дії (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з грудня 2003 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], від яких народилася дитина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано 17.11.2004 року. У зв'язку із тим, що дитина - [PERSON], [INFO], народилась до спливу 10 місяців від дня розірвання шлюбу, тому її походження визначається як такою, що походить від подружжя, Ленінським відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в актовому записі про народження батьком дитини записано - [PERSON], який не являється біологічним батьком дитини. Окремо зазначається, що за згодою батька дитину було записано на прізвище матері. Наголошуючи на тому, що саме він являється біологічним батьком дитини, позивач просив суд визнати його батьком дитини - [PERSON], [INFO]; зобов'язати Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з актового запису про народження № 685 від 03.06.2005 року, відомості про [PERSON], громадянина України, [INFO], як батька дитини [PERSON], [INFO]; зобов'язати Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження № 685 від 03.06.2005 року [PERSON], [INFO], вказавши батьком дитини - [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, зазначивши прізвище дитини «[PERSON]» на «[PERSON]» та по-батькові «[PERSON]» на «[PERSON]» та видати нове свідоцтво про народження. Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без своєї присутності. Позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с.32). Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.33). Співвідповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Третя особа - Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі свого представника, в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглядати за відсутністю свого представника (а.с.15). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина зачата і (або) народження у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що згідно із актовим записом про народження № 685, складеного 03.06.2005 року Ленінським відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON], батьками якого записано: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано 17.11.2004 року (а.с.8). Відповідно до ст..125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. За змістом п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно з ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Оскільки, відповідачка визнала позов повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, при таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги про визнання позивача батьком дитини, підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, повністю доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved