Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №843-22/340 від 29.11.2006 року в розмірі 80597,97 дол. США, а саме: за кредитом 64819,68 дол. США, по відсотках- 15778,29 дол. США. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.11.2006 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк (надалі ПАТ Укрсоцбанк) надало [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грощові кошти в сумі 110000,00 дол. США. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов договору, [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23.01.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом: 64819,68 дол. США, за відсотками: 15778,29 дол. США. ( а.с. 14-18). Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків , встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. Зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання стосовно повернення кредиту , позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 23.01.2017 року відповідач має заборгованість у сумі 80597,97 дол. США, а саме: за кредитом 64819,68 дол. США, по відсотках- 15778,29 дол. США. ( а.с.14-18). Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в кредитному договорі №843-22/340 від 29.11.2006 року надавши відповідачу кредит в розмірі 110000,00 дол. США. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, позичальник [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за кредитним договором зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором №843-22/340 від 29.11.2006 року. ( а.с.14-18). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором №843-22/340 від 29.11.2006 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором №843-22/340 від 29.11.2006 року. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором №843-22/340 від 29.11.2006 року, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості за договором №843-22/340 від 29.11.2006 року в розмірі 80597,97 дол. США. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості за договором №843-22/340 від 29.11.2006 року в розмірі 80597,97 дол. США грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ПАТ Укрсоцбанк витрат по сплаті судового збору в розмірі 32 613,85 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved