Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.07.2010 року, що утворилася станом на 30.11.2016 року, загальною сумою 23771 грн. 83 коп. На обгрунтування вимог у заяві зазначено, що на підставі вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір за умовами якого Банк також має право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів, відсотків, комісії, а у випадку порушення договору сплаті пені та штрафів, належним чином не виконує. Внаслідок чого утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує і не заперечує винесенню заочного рішення суду (а.с.2). Відповідач [PERSON] заперечує задоволенню вимог, при цьому посилається на те, що погашав заборгованість по мірі можливості, а ліміт у 4000 грн. не замовляв. Під час укладення кредитного договору ніхто його з Умовами та правилами надання банківських послуг не знайомив. Останні платежі по погашенню боргу здійснив у березні 2014 року. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що 15.07.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості, з правом Банка змінювати (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с.7-36). Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню коштів, сплаті відсотків, комісії у строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а у випадку порушення зазначеної угоди штрафних санкцій, належним чином не виконує. За представленим розрахунком загальна сума заборгованості, що утворилася станом на 30.11.2016 року становить 23771 грн. 83 коп. (а.с.5-6). Оскільки добровільно кредит не погашається, то вказану заборгованість слід стягнути примусово. Посилання відповідача на заперечення вимогам з підстав не ознайомлення його під час укладення кредитного договору з Умовами та правилами надання банківських послуг, самовільного збільшення Банком кредитного ліміту, погашення заборгованості по мірі можливості, на переконання суду не заслуговують на уваги з огляду на таке. У заяві про надання кредиту (а.с.7 оборот), підписаною [PERSON], відображено, що останній ознайомлений не тільки з Умовами, але і з рештою складових цієї угоди. Право Банка змінювати кредитний ліміт визначено пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, а можливість погашення кредиту не є обставиною, що звільняє від цивільно-правової відповідальності. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved