Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач 08.04.2014 року звернулась до суду з позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказувала, що під час перебування у шлюбі позивач народила сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.15). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано в виконкомі Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.08.2011 року (а.с.3). За період перебування у шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що видно із довідки Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 246 від 07.04.2014 року (а.с.7). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], між сторонами досягнуто не було. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має, тому зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, враховує і те, що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя для сина, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08.04.2014 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved