Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 11.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 77250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 27,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.09.2018 року. 11 вересня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачем був укладений договір застави майнових прав, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку банку майно, а саме будинок загальною площею 52,20 кв. м., житловою площею 21,50 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS]. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, її заборгованість станом на 05 липня 2013 року складає 122840 грн. 17 коп. Оскільки відповідач, звернення позивача щодо погашення заборгованості залишає поза увагою, останній просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали через безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Суд, вислухавши представників відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № KIQ0GR0000000001, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 77250 грн. зі сплатою за користування кредитом 27,96 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.09.2018 року. Сторонами не ставиться під сумнів отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором та існування певної заборгованості. Пунктом 8.3. кредитного договору визначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за тим же договором, виступає іпотека будинку по [ADDRESS], а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, надані банку з метою забезпечення зобов'язань за договором. Виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором забезпечувалось договором застави майнових прав №КІQ0GR0000000001 від 11.09.2008 року, згідно якого відповідач надав у заставу майнові права на отримання будинку відповідно правовстановлюючого документу - договору дарування №1894 від 04.06.2004 року. Будинок загальною площею 52,2 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] на час укладення договору застави вже належав [PERSON] на підставі зазначеного вище договору дарування. Крім того, 11.09.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KIQ0GR0000000001 між сторонами укладено договір іпотеки нерухомості - будинку по [ADDRESS], загальною площею 52,2 кв.м. Договір застави майнових прав та договір іпотеки укладені сторонами в простій письмовій формі. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на укладення між сторонами договору застави майнових прав та договору іпотеки, як на забезпечення виконання умов кредитного договору, що на його думку є підставою для звернення в рахунок погашення заборгованості стягнення на жилий будинок належний відповідачу, її виселення з нього та зняття з реєстрації. Однак з такими доводами суд погодитись не може. Так, із змісту договору застави майнових прав від 11.09.2008 року вбачається, що його предметом фактично є спірний будинок, тобто об'єкт нерухомості, який на час укладення договору належав [PERSON], а не майнові права на нього. Всупереч вимогам ст.13 Закону України «Про заставу», вищевказаний договір нотаріально не посвідчений. Договір іпотеки, укладений 11.09.2008 року між сторонами на забезпечення виконання умов кредитного договору № KIQ0GR0000000001, предметом якого є той же жилий будинок по [ADDRESS] в порушення вимог ст.18 Закону України «Про іпотеку» також нотаріально не посвідчений. З аналізу норми ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, а згідно з положеннями ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В ході розгляду справи, судом представнику позивача було роз'яснено зміст ч.4 ст.10 ЦПК України, однак позивач належними та допустимими доказами не довів наявність можливості вирішення судом спору відповідно до заявлених ним підстав, свої вимоги не уточнив, наполягав на обраному способі захисту прав та інтересів, а за таких обставин, суд підстав для задоволення позову не вбачає. Крім того, в частині 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вимога про зняття з реєстраційного обліку не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства, а відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed