Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.04.2011 р. Другою Первомайською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2-684/2011 від 15.04.2011 р. зареєстровано арешт на все майно відповідача та оголошено заборону на його відчуження, а саме: на квартиру загальною площею 51,30 кв.м., житловою площею 29,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 02.07.2012 р. державним виконавцем Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32534839 накладено арешт на все майно відповідача та оголошено заборону на його відчуження, а саме на вищевказану квартиру. 19.10.2012 р. рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCGK0000000028 від 15.05.2008 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - вищевказану квартиру, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» та виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON] з вказаної квартири зі зняттям її з реєстрації. 25.02.2013 р. рішенням Апеляційного суду Миколаївської області у задоволенні вказаного рішення від 19.10.2012 р. відмовлено в частині задоволення вимог про виселення з квартири зі зняттям з реєстраційного обліку. На сьогоднішній день позивач має перешкоди у здійсненні права продажу предмета застави. Тому просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву з клопотанням слухати справу у їх відсутності. Позов підтримують у повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Від третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, покладаються на розсуд суду. Від третьої особи - Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника; при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 15.05.2008 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № NKUCGK0000000028, згідно з яким Банк надав відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 15.05.2008 р. по 15.05.2023 р. у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 21 025,00 доларів США на придбання нерухомості. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15.05.2008 між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 51,30 кв. м., житловою площею 29,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.10.2012 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCGK0000000028 від 15.05.2008 р. в розмірі 39 929,57 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS], вартістю 126 250,00 грн., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки будь-якій особі ЗАТ КБ «Приватбанк» з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселено без надання іншого жилого приміщення [PERSON] з вказаної квартири зі зняттям її з реєстраційного обліку. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 25.02.2013 р. вищевказане рішення від 19.10.2012 р. в частині вимог про виселення та зняття з реєстраційног обліку скасовано та ухвалено нове рішення: у задоволенні вимог ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку відмовлено. Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 60806088 від 07.06.2016 р. та № 64444541 від 27.07.2016 р., 15.05.2008 р. приватним нотаріусом Цихонею В.А. за реєстраційним номером 7191576 було накладено заборону відчуження на нерухоме майно - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]; підстава обтяження: іпотечний договір 5314 від 15.05.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. 16.06.2008 р. приватним нотаріусом Цихонею В.А. зареєстровано тип обтяження - іпотеку на підставі іпотечного договору 5314 від 15.05.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області; об'єкт обтяження - двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]; іпотекодержатель - закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»; іпотекодавець - [PERSON]; розмір основного зобов'язання - 21 025,00 доларів США; строк виконання - 15.05.2023 р.; заставна - ПБ № 020696; власник заставної - ЗАТ КБ «Приватбанк». 19.04.2011 р. за реєстраційним номером 11089698 Другою первомайською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2-684/2011 від 15.04.2011 р. накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. 05.07.2012 р. за реєстраційним номером 12697259 Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 32534839 від 02.07.2012 р. головного державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ Бойченко Є.О. накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до листа № 1043/3 від 14.07.2016 р. Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби виконавче провадження № 32534839 щодо стягнення з [PERSON] по виконавчому листу № 2-687/11, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 17.10.2011 р., 40 194,50 грн. завершено 25.05.2012 р. шляхом винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Згідно з Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби матеріали зазначеного виконавчого провадження не може бути надано суду, оскільки сплив термін його зберігання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що право на заставу у Банку виникло 15.05.2008, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2-684/2011 винесено 15.04.2011 р., постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ Бойченко Є.О. 32534839 - 02.07.2012 р., тобто пізніше, ніж заставне майно було передано в заставу Банку. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. У постанові Верховного Суду України від 09.07.2014 (справа №6-89цс14) висловлено правову позицію, що Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним Законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, у зв'язку з чим Закон України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України підлягає застосуванню в частині, що йому не суперечить. Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя; спори, які виникають у виконавчому провадженні, щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом; для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. Як встановлено судом, наразі існують перешкоди у здійсненні позивачем права продажу застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем, оскільки мають місце накладені ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2-684/2011 від 15.04.2011 р. та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ Бойченко Є.О. 32534839 від 02.07.2012 р. арешти на предмет застави. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved