Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

ПАТ «КРЕДОБАНК» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із вищеназваним позовом до відповідачів. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 17 травня 2012 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 315А-170512 на придбання транспортного засобу. 17 травня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 315А-170512/S-2. Відповідач [PERSON] за умовами кредитного договору від 17.05.2012 року та відповідач [PERSON] згілно умов договору поруки прийняли на себе зобов'язання по поверненню наданих кредитних коштів та сплати відсотків по кредиту, однак прийняті на себе зобов'язання за зазначеним кредитним договором та договором поруки не виконують, чим порушуть умови кредитного договору та договору поруки, а тому позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом до відповідача. До судового засідання представник позивача не з'явився, про день, місце та час розгляду справи сповіщався судом належним чином та надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час, місце та дату розгляду справи сповіщений судом належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення в матеріалах справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON], 17.05.2012 року було укладено кредитний договір № 315А-170512, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 117875 грн. для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,9 % на рік. Строк надання кредиту було встановлено згідно умов кредитного договору до 01 травня 2017 року. 17 травня 2012 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON], з метою забезпечення виконання [PERSON] було укладено договір поруки № 315А-170512/S-2. У відповідності до договору поруки у разі невиконання умов кредитного договору [PERSON] поручитель, тобто [PERSON] відповідає перед кредитом у тому ж обсязі, що і боржник. Через не виконання умов договору відповідачами своїх зобов'язань перед позивачем по кредитному договору загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 06.06.2014 року складає становить 87841,62 грн. (а.с.29-31) Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, до сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 цієї же статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження. Крім того, доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 864,38 грн.

Outcome: approved