Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач 05.01.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив визнати їїтакою, що втратила право користуватися житлом в належній йому квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Квартира належить йому на праві приватної власності. Відповідач не є членом його сім'ї або знайомою, не проживає в даній Квартирі з моменту реєстрації, однак на даний час прописана у ній і добровільно не бажає знятися з реєстрації, чим порушує його права та перешкоджає вільному розпорядженню майном. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що успадкував Квартиру від своєї бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідачка не є членом його сім'ї, в Квартирі ніколи не проживала, а прописалась за згодою бабусі, яку іноді доглядала. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідачка була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що після смерті своєї тітки [PERSON], яка померла [INFO], позивач в судовому порядку 04.09.2014 року успадкував за заповітом належну їй Квартиру, 29.01.2015 року зареєстрував її в органах державної реєстрації та отримав відповідне свідоцтво про право власності. Квартира знаходиться у спільній частковій власності, 22/100 частин з яких належить позивачу, решта 78/100 - іншому співвласнику [PERSON] 14.09.2013 року за згодою попереднього власника у Квартирі зареєструвалась відповідачка, яка з моменту реєстрації в Квартирі не проживала, що підтверджується довідкою ОСББ «Морське» від 22.12.2015 року та актом обстеження Квартири від 24.12.2015 року, складеним депутатом міської ради на підставі свідчень сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність»). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Припинення права власності особи на житло припиняє його право на користування цим житлом. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Квартира належить позивачу, [PERSON] - відповідачка по справі, не є членом сім'ї позивача та з моменту реєстрації, більше 2 років, в Квартирі не проживає, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. З відповідачки також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved