Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, який в ході судового провадження вточнив, до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, у звязку з невиконанням кредитних зобовязань [PERSON], та про виселення з іпотечного житла, розташованого за адресою: м.Краматорськ, вул.Б.Хмельницького, 2-25. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов з урахуванням його уточнення підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідачка та треті особи не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Представник органу опіки та піклування [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень проти позову не надала. Інші особи заяв та заперечень не надали. На підставі ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно позову, відповідно до кредитного договору №КТН3GА0000000036 від 04.08.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 144400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.08.2023 року. Кредитна заборгованість повинна була погашатися відповідачем в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими, передбаченими договором витратами. В порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору боржник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, допустив прострочення погашення кредитної заборгованості, що відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 УК України надає право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 23.09.2014 року складає: за кредитом 127510,68 грн., за процентами за користування кредитом 37356,26 грн., за комісією за користування кредитом 8474,54 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 23357,85 грн., а також штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 9834,97 грн. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором був укладений договір іпотеки №КТН3GА0000000036 від 04.08.2008 року, за яким [PERSON] надав в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанку» належне їй нерухоме майно квартиру по вул.Б.Хмельницького, 2-25 у м.Краматорську, яким відповідачка володіє на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.ст.33,39 Закону України «Про іпотеку» банк, як іпотекодержатель, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у випадку якщо боржник не виконує свої зобовязання. З огляду на вказане позивач просить суд постановити рішення, яким в рахунок погашення вищевказаної кредитної заборгованості загальною сумою 206784,30 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а також виселити відповідачку разом з її неповнолітнім сином [PERSON] з квартири по вул.Б.Хмельницького, 2-25 у м.Краматорську, які зареєстровані за вказаною адресою. Відшкодувати за рахунок відповідачки понесені позивачем судові витрати. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору №КТН3GА0000000036 від 04.08.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 144400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.08.2023 року. (а.с.12-16) В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором був укладений договір іпотеки №КТН3GА0000000036 від 04.08.2008 року, за яким [PERSON] надав в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанку» належне їй нерухоме майно квартиру по вул.Б.Хмельницького, 2-25 у м.Краматорську, яким відповідачка володіє на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Першої Краматорської ДНК [PERSON] 30.07.2008 року за реєстровим №1-7343. (а.с.17-20). У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору №КТН3GА0000000036 від 04.08.2008 року боржником [PERSON] станом на 23.09.2014 року утворилася заборгованість в сумі 206784,30 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 127510,68 грн., за процентами за користування кредитом 37356,26 грн., за комісією за користування кредитом 8474,54 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 23357,85 грн., а також штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 9834,97 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.6-9). Відповідно до ст.554 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова відповідальність поручителя. Таким чином боржник [PERSON] та поручитель [PERSON] оба несуть відповідальність по погашенню кредитної заборгованості. Згідно копії письмової вимоги від 13.04.2014 року №30.1.0.0/2-111 про погашення заборгованості, усунення порушень по зобовязанням, попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та вимога про виселення, направленої боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON], позивачем виконані вимоги ст.ст.33,35, 39 Закону України «Про іпотеку». (а.с.10-11). Однак солідарними боржниками заходів для погашення заборгованості вчинено не було. Згідно довідки з місця мешкання від 30.03.2015 року (а.с.43), за адресою: м.Краматорськ, вул.Б.Хмельницького, 2-25 є зареєстрованими відповідачка [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO]. Реєстрація дитини проведена 07.08.2009 року, тобто вже після укладання поручителем договору іпотеки, а також без відома іпотекодержателя, що становить порушення договору іпотеки та ст.629 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст.ст.38, 39 вказаного Закону передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та проведення реалізації предмету іпотеки за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предмет іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 вказаного Закону та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підствою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В ст.3 вказаного Закону встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, отримувати офіційну кореспонденцію, оплачувати комунальні послуги та інше. Позивач обгрунтовано зазначає, що наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яку позивач просить звернути стягнення як на предмет іпотеки, може негативно відобразитися на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмету іпотеки. Згідно ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Як зазначалося вище, зокрема поручителю [PERSON] банком була направлена письмова вимоги від 13.04.2014 року №30.1.0.0/2-111 про погашення заборгованості, усунення порушень по зобовязанням, попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що підтверджується копією листа та реєстру (а.с.10-11). Незважаючи на те, чи отримала відповідачка цю кореспонденцією можуть наступити юридичні наслідки, щодо яких висунуто даний позов. Так, відповідно до п.37 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст.40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст.33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ст.39 ч.2 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулося, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Таким чином вимоги позивача є обґрунтованими, основаними на законі. За таких обставин позов слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідачки [PERSON] позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» слід відшкодувати витрати по оплаті судового збору в розмірі 2067,84 грн. (а.с.1)

Outcome: approved