Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач 04 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що 25 лютого 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди автомобіля марки «ГАЗ 2410 Волга», 1986 року випуску, відповідно до умов якого позивач передала в оренду з правом викупу відповідачу вказаний автомобіль. Відповідно до п. 2.1. договору, орендна плата за користування автомобілем встановлена сторонами в розмірі 480,00 грн. в неділю. Пункт 2.2 договору, зазначає, що сума орендної плати нам час дії договору встановлена сторонами у розмірі 23 230,00 грн. Однак, на сьогодні відповідачем було порушено умови договору, оскільки відповідачем не проводяться орендні виплати у строки у і розмірах передбачених договором та погодженим графіком платежів. Одночасно з переданням автомобіля, що є предметом позовної заяви відповідачу було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане МРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 19 квітня 2011 року. Позивач просила вилучити у [PERSON] автомобіль марки «ГАЗ 2410 Волга», 1986 року випуску, д/н [NUMBER] і передати його [PERSON]; вилучити у [PERSON] свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане МРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 19 квітня 2011 року і передати його [PERSON]; стягнути з [PERSON] заборгованість за договором оренди автомобіля з правом викупу від 25 лютого 2013 року у розмірі 15 258,97 грн., з яких: 12 780,00 грн. - заборгованість по сплаті орендних платежів, 1247,28 грн. - пеня; 284,97 грн. - три проценти річних; 946,72 грн. - індекс інфляції; стягнути судові витрати. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що 25 лютого 2013 року у простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди автомобілю з правом викупу, згідно умов якого [PERSON] передала в оренду з правом викупу автомобіль «ГАЗ 2410 Волга», 1986 року випуску, д/н [NUMBER] [PERSON], який зобов'язався своєчасно здійснювати орендні платежі у розмірі 480,00 грн. в неділю (а.с.6-8). Відповідно до п.2.2 Договору оренди автомобіля з правом викупу (далі договір) передбачено, що загальна сума орендної плати за весь час дії договору складає 23 230,00 грн. Після закінчення терміну оренди автомобіля і виплату Орендодавцем орендної суми в розмірі, Орендодавець зобов»язався передати автомобіль у власність Орендареві, а суму оренди рахувати як суму вартості автомобіля. Особливості найму окремих видів майна встановлені цивільним законодавством. Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. В силу ст.761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Встановлено, що автомобіль «ГАЗ 2410 Волга», 1986 року випуску, д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.54). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Так, згідно з ч. 1 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Договір оренди автомобіля з правом викупу від 25 лютого 2013 укладений між сторонами в простій письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. З огляду на викладені норми чинного законодавства, а також в силу ст. 220 ЦК України, суд приходить до висновку, що договір оренди автомобіля з правом викупу від 25 лютого 2013 року є нікчемним правочином, оскільки при його укладанні сторонами не були додержані вимоги ст. 203 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що сторони не дотримались обов'язкової форми для даного виду правочину, визначеної ч.2 ст.799 ЦК України, а саме він не був посвідчений нотаріально. Відповідно до положень ч.2 ст.220 ЦК України суд може визнати договір дійсним у разі якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»роз'яснив, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В своїй позовній заяві позивач, не просить суд визнати договір оренди автомобіля з правом викупу від 25 лютого 2013 року, дійсним в силу ст. 220 ЦК України. Така вимога не була заявлена і до початку розгляду справи по суті. Оскільки, договір оренди автомобіля з правом викупу від 25 лютого 2013 року є нікчемним правочином, то він є недійсним з моменту його вчинення і не створює для сторін юридичних наслідків. Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за автомобіль. У зв'язку з чим є безпідставними позовні вимоги в частині вилучення у [PERSON] автомобіль марки «ГАЗ 2410 Волга», 1986 року випуску, д/н [NUMBER] і передати його [PERSON]; вилучення у [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане МРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 19 квітня 2011 року і передати його [PERSON]. Враховуючи всі викладені обставини, оцінюючи зібрані і дослідженні судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed