Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № MKR0AE00000261 від 26.09.2005 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 7003,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,96 % річних з кінцевим терміном повернення до 24.09.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № MKR0AE00000261 від 26.09.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна. Згідно з даним договором [PERSON] передав в заставу автомобіль марки «SKODA», модель: Felicia 1.6 lX, рік випуску 1998, № кузова-шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 04.04.2008 року постановою державного виконавця Тацкарь В.В. міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 6963691 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Крім того, постановою державного виконавця Зейкан В.Л. міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39971372 від 15.11.2013 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Накладення арешту на майно [PERSON], яке перебуває в заставі, порушує права ПАТ КБ «Приватбанк» як заставодержателя, що робить неможливим в подальшому реалізацію предмету застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд звільнити з-під арешту автомобіль марки «SKODA», модель: Felicia 1.6 lX, рік випуску 1998, № кузова-шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKR0AE00000261, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7003,00 доларів США для споживчих потреб з кінцевим строком погашення не пізніше 24.09.2010 року та зобов'язався щомісячно сплачувати проценти на суму залишку заборгованості за кредитом. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.09.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3249. Відповідно до укладеного договору, [PERSON] передає в заставу банку рухоме майно, а саме автомобіль марки «SKODA», модель: Felicia 1.6 lX, рік випуску 1998, № кузова-шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.07.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення у зв'язку з невиконанням умов договору № MKR0AE00000261 задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 74920,08 грн., звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «SKODA», модель: Felicia 1.6 lX, рік випуску 1998, № кузова-шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Рішення набуло законної сили 20.07.2011 року. 04.04.2008 року постановою головного виконавця Тацкарь В.В. міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 6963691 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Крім того, 15.11.2013 року постановою головного державного виконавця Зейкан В.Л. міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39971372 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 340 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] Зазначена постанова винесена на підставі постанови № АА2 435839 від 28.07.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штраф у розмірі 340 грн. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, враховуючи те, що спірний автомобіль перебував у заставі позивача, виносячи постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, державний виконавець зобов'язаний був повідомити про це заставодержателя та роз'яснити йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, проте в матеріалах справи відсутні відповідні докази такого повідомлення. В силу ст. 1 Закону України «Про заставу», кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтями 17, 18 цього ж Закону передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставлено майна допускаються у разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадку, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декілька обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, а також те, що на теперішній час арешт, накладений постановами державних виконавців Тацкарь В.В. та Зейкан В.Л. міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 04.04.2008 року ВП № 6963691 та від 15.11.2013 року № ВП 39971372 на все майно, яке належить [PERSON], знятий не був, і ця обставина перешкоджає позивачу в реалізації своїх прав заставодержателя при зверненні стягнення на майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід звільнити з-під арешту автомобіль марки «SKODA», модель: Felicia 1.6 lX, рік випуску 1998, № кузова-шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER].

Outcome: approved