Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач 07.12.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою він знаходився у шлюбі з 2012 по серпень 2016 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка є зареєстрованою за місцем реєстрації її матері - відповідача у справі, за адресою [ADDRESS]. З 15 вересня 2015 року малолітня [PERSON] постійно проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS], де їй створено всі умови для життя, проживання та розвитку. З вказаної дати відповідачка відповідач дитиною не опікується та її життям не цікавиться. Його житлово-побутові умови дозволяють проживати донці разом з ним та перебувати на його повному утриманні. У зв'язку з цим просив визначити місце проживання дитини з ним. В судовому засіданні позивач підтримав позов і суду пояснив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, з якою фактично проживали однією сім»єю до січня 2015 року за адресою [ADDRESS]. Офіційно шлюб з відповідачкою розірвано 2016 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON]. За домовленістю донька була прописана за місцем реєстрації матері за адресою [ADDRESS], але фактично за вказаною адресою донька не проживала. В вересні 2015 року йому подзвонили з дитячого садочку доньки і попросили забрати дитину, бо її матір її не забрала. Він забрав дитину і з того часу дитину виховує він один. Враховуючи його графік роботи, доглядати доньку йому допомогає його мати, бабуся [PERSON]. Відповідачка в телефонному режимі повідомила, що вона виїхала до м.Київа на невизначений термін. З вересня 2015 року відповідачка не цікавиться життям дитини. Тому, він просить задовольнити його позов, так як ним створені усі умови для життя, виховання та розвитку дитини і визначення місця проживання дитини за місцем його проживання не буде суперечити інтересам дитини, так як відповідачка дитиною не цікавиться. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважав можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю позивача та бабусею малолітньої [PERSON]. Підтвердила, що з вересня 2015 року вихованням та утриманням онуки займається лише її син. Зазначила, що вони живуть разом за адресою [ADDRESS]. Син працює. У зв»язку з тим, що син працює по змінах, вона допомагає йому у вихованні онуки. Зазначила, що позивач дуже любить свою доньку, піклується про неї, створив всі умови для її життя, виховання та розвитку. У сина з онукою добрі та теплі взаємовідносини. Відповідачка з вересня 2015 року самоусунулася від виховання доньки [PERSON] і жодного разу, з вересня 2015 року не бачила дитину. Їй відомо, що позивачка поїхала до м.Київа і невідомо коли повернеться. Зазначила, що онука знає, що у неї її мати, але практично ніколи про неї не згадує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради - Бажинова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, не заперечувала проти обставин і суті його вимог, підтримала висновок і вважала за доцільне визначити місце мешкання малолітньої [PERSON] з батьком. Крім цього зазначила, що висновок органу опіки про доцільність визначення місця проживання дитини був зроблений без врахування матеріально-побутових умов відповідача, так як остання за місцем своєї реєстрації не проживає. З останньою в телефонному режимі зв»язувались та повідомляли їй про наявність вказаного позову і пропонували зустрітися з метою обстеження її матеріально-побутових умов проживання, щодо проживання її доньки, але остання повідомила, що найближчим часом до м.Добропілля вона не збирається приїжджати і коли повернеться не повідомила. На думку представника вказане свідчить про байдужість [PERSON] до вказаного питання. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, свідка, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визначення місця мешкання дитини з батьком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з такого. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу (СК) України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 2012 року по 2016 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується поясненнями позивача та копією його паспорту (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). З пояснень позивача, які підтверджені в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] встановлено, що з січня 2015 року позивач та відповідач фактично перестали проживати однією сім»єю і мешкають окремо. Позивач мешкає та зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується інформацією відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 119/18.1-10/02 від 14.12.2016 року (а.с.22). Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 18.1/804-14/02 від 30.11.2016 року, яка видана Добропільською міською радою (а.с.12) підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 05.03.2013 року по теперішній час є [ADDRESS]. У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить до висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. 161 СК України, згідно якій місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою її батьків, а у випадку недосягнення такої згоди може бути визначене у судовому порядку. Вирішуючи таке питання, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них. Вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, і не може передати дитину тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Виходячи з встановленого ст. ст. 7, 141 СК України принципу рівності прав батьків щодо дитини, при вирішенні цього питання жоден з них не має заздалегідь визначених переваг. Судом встановлено, що з вересня 2015 року, малолітня [PERSON] фактично мешкає з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS], який самостійно виховує і утримує доньку, піклується про її фізичне та моральне здоров»я. Вказане підтверджується як поясненнями позивача, та і поясненнями свідка [PERSON], письмовими доказами, а саме довідкою голови квартального комітету по провул.Санаторний від 24.11.2016 року(а.с.7), характеристикою вихованки дошкольного закладу № 9 «Топольок» (а.с.10). З пояснень позивача та свідка [PERSON] встановлено, що позивач не перешкоджає відповідачу спілкуватися та бачитися з дитиною. Пояснення позивача також свідчать про те, що він і не заперечував проти того, щоб їх донька мешкала за місцем мешкання матері, але відповідачка залишила в вересні 2015 року дитину у дитячому садочку і не стала її забирати, про що позивачу повідомили працівники дитячого садочку. З вересня 2015 року мати малолітньої [PERSON] - відповідач у справі [PERSON] не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не утримує її та не проживає з нею. Факт мешкання малолітньої [PERSON] разом з батьком за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою голови квартального комітету виконавчого комітету Добропільської міськради від 24.11.2016 року (а.с.7). Вказаний факт в судовому засіданні спростований відповідачем не був. В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] є вихованкою ДНЗ № 9 «Топольок». З характеристики вказаного дошкільного навчального закладу від 12.08.2016 року (а.с.10) вбачається, що дитина виховується у неповній сім»ї. Вихованням дівчинки займається батько [PERSON] та бабуся, які приділяють достатньо уваги вихованню [PERSON]. Характеристика свідчить, що батько завжди цікавиться успіхами доньки, добре дбає про її здоров»я , тримає постійний зв»язок з вихователями. Також з вказаної характеристики вбачається, що матір дівчинки в садочку не бачили з вересня 2015 року. Встановлені вищевказані обставини, на думку суду, свідчать про байдужість відповідачки до дитини, і свідчать також про те, що мати дитини самоусунулась від виконання своїх обов»язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і майже більш ніж 1,5 роки з дитиною не проживає. Судом встановлено, що позивач працює в ВСП «Шахтоуправління «Добрпоільське» ТОВ «ДТЕК Добропілля вугілля» і має стабільний заробіток (а.с.11). З виробничої характеристики на останнього (а.с.9) вбачається, що [PERSON] за місцем праці характеризується позитивно. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров»я батька малолітня [PERSON] не може проживати спільно з батьком, судом не встановлено. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює в ТДВ «Шахта Білозерська» і має стабільну заробітну плату (а.с.13,73). Побутова характеристики на позивача є позитивною (а.с.8). Доказів, які свідчили б про місце роботи та заробіток відповідачки, останньою суду надано не було. Судом встановлено, що позивач є користувачем житлового приміщення за адресою [ADDRESS], про що свідчить відомості про його реєстрацію у вказаному приміщенні. Також, з пояснень позивача та свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником частки у вказаному будинку, яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON], як такий, що фактично прийняв спадщину, але на сьогоднішній день не зміг, у зв»язку з певними обставинами, отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування. З акту обстеження умов проживання позивача [PERSON].(а.с.33), складеного спеціалістами служби у справах дітей Добропільської міської ради, вбачається, що в ході проведеного обстеження умов мешкання родини [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою мешкає родина з трьох осіб, а саме- [PERSON], 2013 року народження, [PERSON], 1984 року народження та [PERSON], 1960 року народження. Родина мешкає в одноповерховому будинку на 1 поверсі в 3-х кімнатній квартирі. Умови проживання добрі. Санітарно-гігієнічні норми витримані. Є водопостачання та електроенергія. В квартирі є всі умови для проживання та розвитку дитини. У дитини є окрема обладнана кімната, іграшки, одяг. Відносини в родині добрі. З висновку комісії вбачається, що для дитини у вказаному житловому приміщенні створені всі умови для її проживання та розвитку. З пояснень представника органу опіки та піклування - Бажинової О.М. було встановлено, що відповідачку - [PERSON] за місцем її мешкання (реєстрації) застати вдома не вдалося. З останньою зв»язувались в телефонному режимі, з метою встановити дату обстеження житлових умов та з»ясування питання проживання її дитини - [PERSON], але остання в телефонному режимі повідомила, що вона на даний час не знаходиться в м.Добропілля і коли зможе приїхати не знає. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини тощо обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З наданого Добропільською міською радою висновку від 25.01.2017 року № 05/0087-10/02 (а.с.31-32) вбачається, що орган опіки і піклування дійшов висновку доцільним визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом із батьком - [PERSON]. Вказаний висновок в передбаченому законом порядку відповідачкою не оспорений і підтверджений в ході судового засідання. Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст.161 Сімейного кодексу України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.157 СК України, той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р., дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, що кореспондується з нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Частиною 4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, вік дитини, стан її здоров»я, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, висновок органу опіки та піклування, а також те, що з вересня місяця 2015 року малолітня [PERSON] постійно мешкає разом з батьком, який піклується про неї, в повній мірі виконує свої батьківські обов»язки щодо своєї доньки, цікавиться її життям, створив належні умови для проживання дитини та ставлення матері - відповідачки по справі до дитини, яка на думку суду самоусунулась від виконання своїх обов»язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виявляє байдужість до дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом із батьком, що не позбавляє права відповідачку по справі спілкуватися з дитиною і не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов»язків. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved