Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON], вказавши, що 17.03.2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості. Станом на 31.03.2014 року відповідач має заборгованість у 18576,96 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5204,77 гривень, та заборгованості за відсотками в сумі 13372,19 гривень, від яких позивачем віднімається сума у 8065,27 гривень, яка стягнута судовим наказом, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 26.01.2009 року, з яких 5204,77 гривень заборгованість за кредитом, 2238,34 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 250 та 372,16 гривень штраф. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 11133,85 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом Представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, вказавши, що дійсно 17.03.2006 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, відповідач отримав кредитну картку, якою скористався. 26.01.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за цим договором в сумі 8065,27 гривень та судових витрат. Постановою державного виконавця від 07.02.2011 року було відкрите виконавче провадження за судовим наказом, а 01.03.2011 року [PERSON] повністю сплатив суму боргу, у зв'язку з чим виконавче провадження було закінчено. Таким чином, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення суми відсотків за період до фактичного погашення заборгованості, просив у позові відмовити. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 17.03.2006 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжної карткою та тарифів банку. 26.01.2009 року за заявою ЗАТ «КБ «ПриватБанк» Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 8065,27 гривень та судових витрат. Як вбачається з тексту заяви про видачу судового наказу заборгованість [PERSON] за договором у 8065,27 гривень розрахована станом на 12.10.2008 року. 23.03.2010 року представником ЗАТ «КБ «ПриватБанк» отримано судовий наказ, що підтверджено відповідною розпискою. Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції від 21.03.2011 року виконавче провадження з виконання судового наказу закінчено у зв'язку з добровільною сплатою боржником заборгованості у встановлений строк, що підтверджено також платіжним дорученням на суму 8120,60 гривень від 01.03.2011 року, наданим представником відповідача. Таким чином, позивач мав би право на отримання відсотків за користування кредитом до фактичного погашення суми кредиту, тобто за період з 13.10.2008 року до 01.03.2011 року. Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивачем не надано розрахунку відсотків за період з 13.10.2008 року по 01.03.2011 року, суд позбавлений можливості визначити таку суму. Крім того, представником відповідача заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності щодо заявлених вимог. Щодо застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ч. 1, 5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вказує ст. 264 ЦК України Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до статті 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи ненадання позивачем розрахунку відсотків з урахування фактичного добровільного виконання боржником судового наказу, приймаючи до уваги, що [PERSON] 01.03.2011 року повністю погашено заборгованість, яка стягнута за судовим наказом на користь позивача, а з позовом про стягнення відсотків ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 05.05.2014 року, тож суд вважає, що позивачем не надано допустимих та належних доказів розміру заборгованості за відсотками, а також без поважних причини пропущено строк позовної давності, про його поновлення не заявлено, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed