Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

ПАТ «Мегабанк» звернулося в суд з позовом до відповідачів про визнання договору застави недійсним. Свій позов обґрунтовує тим, що у Першому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в розмірі 328759,37 доларів США та 285907,62 грн. 05.05.2011 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 328759,37 доларів США та 285907,62 грн., а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і 26.11.2012 року в процедурі здійснення виконавчих дій було встановлено, що [PERSON] володіє на праві власності автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORT, 1994 р.в., у зв'язку з чим винесено постанову про розшук даного автомобіля. Проте, 23.12.2013 року під час ознайомлення з матеріалами вказаного виконавчого провадження було виявлено договір застави від 28.11.2008 року, укладений між [PERSON] (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець), відповідно до якого забезпечувалося виконання заставодавцем зобов'язань за договором позики від 22.11.2008р., який укладений між відповідачами і за умовами якого [PERSON] зобов'язаний повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000,00 доларів США. Вважає, що договір застави від 28.11.2008 року укладений всупереч вимогам чинного законодавства та повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки недотримана форма договору, так як він має бути нотаріально посвідчений, а також внесений до реєстру обтяжень рухомого майна. У зв'язку з чим просить визнати вказаний договір застави недійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в заяві та просив його задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що у Першому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження серії ВП №26311838 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в розмірі 328759,37 доларів США та 285907,62 грн. (а.с. 7-9). Як вбачається із матеріалів справи, 22.11.2008 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений договір позики, згідно умов якого позикодавець передає позичальнику безвідсоткову позику в сумі 6000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути її у строки і у порядку, передбаченими договором (а.с. 10-11). З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави від 28.11.2008 року, відповідно до умов якого останній передав в заставу належний йому автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORT», 1994 р.в., оранжевий, № кузову [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13-14). Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в мо мент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цьо го Кодексу. Зокрема правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Відповідно до ст.13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Проте, як вбачається із представленої суду копії договору, оригінал якого не був наданий суду, він нотаріально не посвідчувався, а тому згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У зв'язку з чим, у відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Крім цього, як слідує із вимог ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, вста новленому цим Законом. Однак, в судовому засіданні з'ясовано. що відомості щодо згаданого предмета застави до реєстру обтяжень рухомого майна не вносились, чого не заперечили також представники відповідачів . Відповідно до ч.1,2 ст.2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет - переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме рухоме майно, вищий пріоритет - переважний пріоритет одного обтяжувача відносно пріоритету іншого обтяжувача на отримання задоволення своїх прав чи вимог щодо одного й того ж рухомого майна. Згідно ч.1,2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, враховуючи, що сторонами за договором застави не було додержано в мо мент вчинення правочину вимог закону, тобто договір застави не був нотаріально посвідчений та не зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а тому такий договір є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають через їх безпідставність. Інші доводи представника позивача не спростовують висновків суду.

Outcome: dismissed