Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» (надалі Позивач або Банк) 20 січня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення матеріальної шкоди за кредитними договорами, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті проведеної внутрішньо - банківської перевірки було виявлено ознаки шахрайства та результати перевірки було направлено до органу внутрішніх справ. Було встановлено, що 05 вересня 2006 року [PERSON], переслідуючи намір на заволодіння чужим майном обманним шляхом, перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», з корисливих мотивів, з метою отримання коштів видав себе за [PERSON], [INFO], надавши співробітнику банку завдомо підроблений паспорт та оформив кредитний договір № К2НОRX2373003, отримавши споживчий кредит на суму 4 998 грн. 01 коп. Крім того, 08 грудня 2006 року [PERSON], переслідуючи намір на заволодіння чужим майном обманним шляхом, перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк»з корисливих мотивів, з метою отримання кредитних коштів, видав себе за [PERSON], [INFO], надавши співробітнику банку завідомо підроблений паспорт та оформивши кредитний договір № К2НОRX04280280, отримавши споживчий кредит в сумі 4 059 грн. 90 коп. Вина відповідача доведена постановою Оболонського районного суду м. Київа від 28 листопада 2012 року в повному обсязі. Вказаними діями відповідачем було спричинено шкоду Банку на загальну суму 9 057 грн. 91 коп., яку необхідно стягнути на користь банку. В судове засідання представник позивача не зявився, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, про причину неявки до суду не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки повістки повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні про отримання повідомлення та відмітки, що повістки повернулись із відміткою пошти за зазначеною адресою не проживає. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11,15,16, 22, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614, 615- 617, 625, 651, 1054, 1055, 1166, 1192 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст. 549, 550 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальним правилом відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. ст. 1192, 1193 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом враховується вина потерпілого та матеріальне становище фізичної особи, яка завдала шкоди. Судом встановлено, що в результаті проведеної внутрішньо - банківської перевірки позивачем було виявлено ознаки шахрайства та результати перевірки було направлено до органу внутрішніх справ. За результатами перевірки було встановлено, що 05 вересня 2006 року [PERSON], переслідуючи намір на заволодіння чужим майном обманним шляхом, перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», з корисливих мотивів, з метою отримання коштів видав себе за [PERSON], [INFO], надавши співробітнику банку завідомо підроблений паспорт та оформив кредитний договір № К2НОRX2373003, отримавши споживчий кредит на суму 4 998 грн. 01 коп. Крім того, 08 грудня 2006 року [PERSON], переслідуючи намір на заволодіння чужим майном обманним шляхом, перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» з корисливих мотивів, з метою отримання кредитних коштів, видав себе за [PERSON], [INFO], надавши співробітнику банку завідомо підроблений паспорт та оформивши кредитний договір № К2НОRX04280280, отримавши споживчий кредит в сумі 4 059 грн. 90 коп. Своїми діями відповідачем було спричинено шкоду Банку на загальну суму 9 057 грн. 91 коп. Судом також встановлено, що вина відповідача [PERSON] підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Київа від 28 листопада 2012 року в повному обсязі. Вказана матеріальна шкода на час розгляду справи в суді не зменшилась. За викладених обставин суд вважає, що вказана сума матеріальної шкоди за договорами кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку в повній сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved