Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору від 30.05.2007 р. відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За час користування платіжною карткою відповідач не належним чином виконував свої зобовязання за договором, станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 31\~279,47 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином. Під час розгляду справи судом відповідачем була подана заява про застосування строків позовної давності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, встановив наступне. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»\~\~правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,\~\~та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1650,00 грн\~зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно зі змістом заяви [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що ця підписана ним заява разом Пам»яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та банком договір. Протягом дії кредитного договору позивачем 10.04.2011 р. було збільшено відповідачу суму кредитного ліміту до 5000 грн., що відповідає пункту 3.2 Умов і правил надання банківських послуг, згідно з яким клієнт надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Пунктом 5.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка також є невід»ємною частиною договору.\~\~ Умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту відбувається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. З мінімального щомісячного платежу 3 % спрямовується на погашення кредиту. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. За положеннями п 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення по кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці ( поле MONTH).\~\~\~\~ З довідки, долученої позивачем до матеріалів справи, вбачається, що відповідачу 30.05.2007 року видана платіжна картка № 5457082951704472 з терміном дії 01/13 р. 30.03.2011 року вищезазначена картка була перевипущена на картку № 5577212706777516 зі строком дії до 02/15, тобто остаточним днем повернення кредиту є 28 .02.2015р.\~\~ З наданої позивачем довідки встановлено, що остаточний строк повернення кредиту мав відбутися у останній день лютого 2015р. Згідно з випискою по картрахунку, відповідач активно користуватись новою карткою № 5577212706777516, знімаючи з рахунку кошти та здійснюючи платежі, а також поповнюючи картрахунок. Отже, отримавши перевидану картку відповідач погодився на те, що строк виконання її зобов'язань з повернення кредитного ліміту змінився на 28.02.2015р. З виписки по картрахунку вбачається, що відповідачем останній платіж був знятий 02.03.2013 року. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості внесений 31.01.2014 року в сумі 1000 грн. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що протягом дії кредитного договору позичальник нерегулярно здійснював щомісячні платежі, а станом на день закінчення строку дії картки 28.02.2015р. відповідач кредит не погасив. 28.11.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, яка станом на 31.10.2016р. складає 31\~279, 47 грн., в тому числі: 2843,05 грн. - заборгованість за кредитом; 23\~370, 73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1465,69 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Заперечуючи проти позову відповідач просить застосувати строки позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Дійсно, з виписки про рух коштів за карткою відповідача вбачається, що останній платіж він здійснив 31.01.2014р., але подальші його зобов»язання за договором не припинились та існували до 28.02.2015р., коли визначено дату повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків. Отже, в межі строку позовної давності, який розпочався з 28.02.2015р., входить період з 28.02.2015р. та по 28.02.2018р. Оскільки з позовом до суду позивач звернувся 28.11.2016р., перервавши строк позовної давності, то в межі позовної давності за вимогами про повернення кредиту та стягнення нарахованих відсотків вкладається період з 28.11.2013р. по день нарахування заборгованості банком 31.10.2016р. В такому разі тіло кредиту підлягає поверненню в повному обсягу у сумі 2843,05 грн. Щодо визначення заборгованості по відсотках суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов та Правил\~\~надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 06.03.2010 р. №СП-2010-256, що діяли на час укладення між сторонами вказаного кредитного договору, банку надано право здійснювати зміни тарифів та інших умов обслуговування. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру\~\~наданого кредиту ( кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін інформувати клієнта, зокрема,\~\~по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом\~\~7 днів Банк\~\~не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. На підтвердження повідомлення відповідача про зміну процентної ставки за користування кредитом, ПАТ\~\~КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували безумовну згоду відповідача на збільшення підвищення конкретних розмірів процентної ставки після 01.09.2014 р. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, заперечення відповідача про неправомірність підвищення процентної ставки є обґрунтованими у зв'язку з чим, сума загальної заборгованості за процентами після 01.09.2014 р. має бути зменшена шляхом перерахунку із застосуванням фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних . Розрахунок проводиться за наступною формулою: сума заборгованості х відсоткову ставку (30,00%) : кількість днів у році (360) х кількість днів прострочення виконання зобов'язання (791). Заборгованість по відсоткам, нарахованим на поточну заборгованість по кредиту за період з 01.09.2014 р. по 31.10.2016 р. становить: 2557,74 х 30,00% : 360 х 791= 1685,58 грн Заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 01.09.2014 р. по 31.10.2016 р. становить: 285,31 х 30,00%: 360 х 791 = 188,07 грн. З загальної суми відсотків станом на 01.09.2014р. слід відрахувати нараховану суму відсотків станом на 29.11.2013 р, тому до стягнення визначена сума:. 1164,44 207,09 = 957,35\~грн Загальний розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача становить (1685,58 + 188,07 + 957,35)= 2831,0 грн. У складі заборгованості мається сума 3100 грн., яка зазначена як сума пені та комісії. Але у наданій довідці про умови кредитування з використанням кредитки не мається комісії за супроводження кредиту, але передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Тому до суми пені у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України належить застосувати спеціальний строк позовної давності в 1 рік, а в межі позовної давності буде вкладатись період з 28.11.2015р. по 31.10.2016р. (по день нарахування заборгованості). Із загального розмір заборгованості, нарахованої банком станом на 29.11.2016р. слід відрахувати нараховану пеню станом на 30.11.2015р., тому до стягнення визначена сума: 3100 2000 = 1100 грн. Таким чином розмір заборгованості за кредитом становить 2843,05 грн заборгованість по тілу кредиту, 2831,0 грн заборгованість по відсоткам, 1100 грн пені. Вимоги щодо стягненню штрафу не підлягаютьзадоволенню з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, якіполягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вище викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те самепорушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України упостанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Оскільки даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те самепорушення не допускається. З урахуванням вказаного, суд вважає, що з відповідач а слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 2843,05 грн, 2831,00 грн заборгованість по відсоткам, 1100 грн пені, а всього 6\~774,05 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (21,66%) в розмірі 346 грн. 51 коп.

Outcome: partial