Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач 06.02.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.12.2013 року був розірваний. Вказала, що від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач в добровільному порядку не бажає, хоча згідно норм сімейного законодавства зобов'язаний це робити. Зазначила, що відповідач хоча працює неофіційно, як їй відомо, його щомісячний дохід складає не менше 3000 грн., вважає, що він має можливість утримувати їх спільну дитину, оскільки інших утриманців у нього не має, він здорова, працездатна особа, тому позивачка в своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 750 грн. на місяць. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки з проханням слухати справу у її відсутності, та про підтримання позову в повному обсязі. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з частковим визнанням позовних вимог позивачки в частині погодження сплати аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 600 грн. і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про часткове визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Згідно ст.. 169 ЦПК України, справа, у відповідності до письмових заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач по справі. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі з-за відсутності домовленості з матір'ю не надає добровільно допомоги позивачці на утримання їхньої спільної дитини, хоча зобов'язаний надавати таку матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину можуть присуджуватися у частці від доходу в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців,матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Як вбачається з досліджених в суді матеріалів справи, відповідач працює неофіційно, не має постійного доходу і заробітку, інших утриманців і не являється інвалідом. Одночасно, виходячи з засад розумності і справедливості, матеріального і сімейного стану платника аліментів, враховуючи матеріальний стан одержувача аліментів, суд, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, згідно ст.ст.180, 184 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, але в розмірі 600 грн. щомісячно, а не 750 грн., як просить в своєму позові позивачка. Відповідач в своїй письмовій заяві погодився на стягнення з нього аліментів в розмірі 600 гривень і розмір таких аліментів відповідає мінімальному розміру аліментів на одну дитину, що визначений чинним законодавством. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 06 лютого 2014 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial