Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач 09.12.2016 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, зазначаючи, що 06.09.2013 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 328RNCA132490001, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 107 520 грн. та взяв на себе зобов'язання повернути кредит в строк до 06.09.2018 року зі сплатою 14,60 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.09.2013 року укладено договір поруки, за яким [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник як солідарний боржник. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, внаслідок чого станом на 21.10.2016 року виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 73222,47 грн., яка складається з: кредиту - 68230,10 грн., заборгованість за процентами - 1886,33 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 579, 15 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 2526, 89 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали та зазначили, що у лютому місяці зверталися до банку з заявою про списаня пені, однак жодної відповіді на свій запит до сих пір не отримали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.09.2013 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 328RNCA132490001, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 107 520 грн. та взяв на себе зобов'язання повернути кредит в строк до 06.09.2018 року зі сплатою 14,60 % річних за користування кредитом. Кредитні кошти отримано з метою оплати вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №514408-YO4164 від 31.08.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.09.2013 року укладено договір поруки, за яким [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник як солідарний боржник. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується додатком № 1 до кредитного договору №328RNCA132490001 від 06.09.2013 року. Згідно п. 4.4 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 6 числа наступного місяця згідно графіка погашення кредиту. Згідно п. 4.5 відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 6 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала протягом тривалого часу, внаслідок чого станом на 21.10.2016 року виникла заборгованість у сумі 73222,47 грн., яка складається з: кредиту - 68230,10 грн., заборгованість за процентами - 1886,33 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 579, 15 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 2526, 89 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дійсно, згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому відповідно до ст. 543 ЦК України кредитору належить право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 291305 від 09.11.2016 року, позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1378 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved