Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач 02.09.2016 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], про визнання договору дійсним. Відповідно до якого просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №18939 від 16.09.1997 року, а саме квартири під № 66, що знаходиться в м. Одесі по вул. Армійській у будинку 17, укладений на „Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] дійсним. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16 вересня 1997 року на «Одеській товарній біржі» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №18939, відповідно до умов якого, [PERSON] в інтересах якого на підставі довіреності діяла [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру під №66, що знаходиться в м. Одесі по вул. Армійській у будинку під №17. Договір був повністю виконаний сторонами. Позивач сплатив встановлену ціну, а відповідач передав йому квартиру, в яку він вселився і якою користується до теперішнього часу. Договір зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості відповідно до порядку, що діяв на той час. Оскільки, як вважає позивач, протизаконних умов угода не містить, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, право власності за покупцем зареєстроване, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення договору, є підстави для визнання договору дійсним. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та в якій зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує . В судове засідання відповідач, [PERSON] з'явився, хоча про час, дату та місце повідомлялся належним чином у встановленому порядку. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 1997 року на «Одеській товарній біржі» між [PERSON] в інтересах якого на підставі довіреності діяла [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №18939, відповідно до умов якого,відповідач продав, а позивач купив квартиру під №66, що знаходиться в м. Одесі по вул. Армійській у будинку під №17, загальною площею 68,7 кв.м. 19.09.1997 року право приватної власності на вказану квартиру у встановленому порядку було зареєстровано за позивачему Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості. \~\~\~\~\~\~\~\~ З позову та вказаного договору вбачається, що умови вказаного договору позивач виконав у повному обсязі та передав на користь відповідача грошові кошти за вказану квартиру у розмірі 77700,00 гривень. Відповідач також виконав умови зазначеного договору та в свою чергу знявся з реєстраційного обліку по вказаній адресі та виїхав з квартири. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.ст.8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;б) якщо її учасниками є члени біржі;в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на вказану квартиру. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно листа КП «БТІ» ОМР від 18.10.2016 року, право власності на квартиру №66 по вулиці Армійській, будинок, 17 зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору №18939 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею 16.09.1997 року. \~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 2 ст. 47 ЦК УкраїниЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. \~Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищезазначеногота після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд вважає можливим захистити права позивача та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved