Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач 09.12.2016 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24 грудня 1999 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, проте від шлюбу дітей не мають. За час подружнього життя зясувалося, що вони мають різні погляди на життя, із-за чого останній час почалися скандали та сварки. У листопаді 2015 року позивач пішов з сімї, має іншу жінку, з якою бажає укласти шлюб. З того часу сімя фактично розпалася та існує лише формально. В судове засідання 21.02.2017 року позивач не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідачка не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що на розірвання шлюбу згодна. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 24.12.1999 року зареєстрували шлюб у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 522 та видане свідоцтво про одруження серії 1-ЖД № 372036. Від шлюбу у позивача та відповідачки дітей не має. Подружнє життя сторін не склалося. З травня 2016 року сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть разом спільного господарства та спільно не проживають, про що зазначено заявах сторін. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved