Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позвивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Скат-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказував про те, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Скат-Центр», працюючи на посаді охоронника 6 управління з 03.01.2014 року по 10.06.2017 року, та був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. З дня звільнення та видачі йому трудової книжки товариство з ним не розрахувалось та за період з лютого по червень 2017 року йому не була виплачена заробітна плата, а тому утворилась заборгованість в розмірі 15000 грн. У зв»язку з цим просив стягнути з відповідача в його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 15000 гривень. В ході розгляд справи, з урахуванням даних податкових органів, які були надані суду, позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 16681,82 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з»явились. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник відповідача у судові засідання як у підготовчому провадженні, так і для розгляду справи по суті повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено наявними у справі розписками про отримання судових викликів, про причини своєї неявки суд не повідомив, можливість подання відзиву щодо позовних вимог проігнорував. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України (далі - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких умов, у відповідності до ч. 1 та 2 ст.280ЦПК України, за погодженням із позивачем суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу, а також участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 03.01.2014 року перебував у трудових відносинах із ТОВ «Скат-Центр», працюючи охоронником 6 управління, що підтверджується наказом від 23.12.2013 року № 942, та 10.06.2017 року був звільнений за угодою сторін еа підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу від 09.06.2017 року, що підтверджується копіями сторінок трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.5). На ухвали суду про витребування доказів у справі, відповідачем не було надано суду жодних документів, зокрема, накази про прийняття та звільнення з роботи позивача, а також довідку та розрахунок про нараховані суми належні позивачу при звільнення, тощо, як і не надано доказів належного розрахунку та виконання вимог закону при звільнення відповідача з роботи. Судом встановлено, що відповідно до наданого ДПІ у Голосіївському районі ДФС в м. Києві розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) ТОВ «Скат-Центр» на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 та 2 квартали 2017 року, позивачу було нараховано дохід в сумі 9834,68 грн., виплачено 0 грн., а також позивачу було нараховано дохід в сумі 7079,26 грн, виплачено 232,12 грн. (а.с.84, 53-123). Приймаючи до уваги викладені дані, за період з січня по червень 2017 року позивачу було нараховано дохід на загальну суму 16913,94 грн. (9834,68 грн. + 7079,26 грн). Оскільки позивачу згідно даних податкової інспекції було виплачено суму в розмірі 232, 12 грн., а тому за мінусом вказаної суми, - заборгованість відповідача перед позивачем складає суму в розмірі 16681,82 грн. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що в день звільнення позивачу, в порушення ст. 116 КЗпП України, не виплачені належні суми заробітної плати, а відповідачем доводи позивача спростовані не були, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved