Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом в якому просить виселити відповідачку посилаючись на те, що банк є власником квартири № 76 розташованої по вул. Шевченка,114/2 в м. Ніжині. Вказана квартира належить ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі свідоцтва виданого 27.12.2014 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого 21 березня 2013 року начальником Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області [PERSON] На даний час банк не має можливості користуватись та розпоряджатись своїм майном, так як в належній квартирі проживає [PERSON], яка є колишньою дружиною [PERSON], який був попереднім власником квартири. 19.01.2016 року на адресу відповідачки направлялась вимога про добровільне виселення з квартири, але вказана вимога проігнорована відповідачкою, і на даний час вона не виселилась з квартири позивача. Враховуючи те, що відповідачка договору найму житлового приміщення з позивачем не укладала, проживає в квартирі без дозволу власника, ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд виселити [PERSON] з належної йому квартири. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позові, додавши, що відповідач неправомірно користується нерухомістю позивача, з приводу чого банк звертався до правоохоронних органів. На даний час банк прагне захистити свої права в судовому порядку та виселити відповідачку. Відповідач [PERSON] в \~судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, суд розглянув справу в її відсутність \~з винесенням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом 27.12.2014 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки затвердженого 21 березня 2013 року начальником Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області видано свідоцтво про право власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на чотирикімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира раніше належала [PERSON]. Квартира придбана ПАТ «Укрсоцбанк» з прилюдних торгів (а.с 5). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2014 року підтверджується, що ПАТ «Укрсоцбанк» належить право власності на квартиру розташовану [ADDRESS] (а.с 6). За даними Ніжинського УДМС України в Чернігівській області від 04.02.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована [INFO] (а.с 16). Отже в належній позивачу квартирі відповідач не зареєстрована. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом. Як встановлено під час розгляду справи після переходу права власності на квартиру від [PERSON] до банку, [PERSON], яка є колишньою дружиною попереднього власника залишилась проживати в квартирі. Тобто після переходу права власності на квартиру до банку, [PERSON] продовжила проживати в ній, чим чинить ПАТ «Укрсоцбанк» перешкоди у користуванні та розпорядженні належною власністю. Тобто відповідач не будучи власниками спірної квартири та не маючи права користування нею, проживає в ній без відповідної правової підстави, чим чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Факт проживання в спірній квартирі відповідачки підтверджується висновком інспектора Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, відповідно до якого опитані сусіди відповідачки повідомили про її проживання у спірній квартирі. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України закріплює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про виселення відповідачки, оскільки встановлено, що відповідач без відповідної правової підстави проживає у спірній квартирі, чим порушує право позивача, як власника, на вільне користування розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved