Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач 02.04.2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що 07.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №NKXRRХ12590407, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 2499,50 гривень під 12 % річних. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.03.2014 року, склала 18645,36 гривень, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» існуючу заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність і про повне підтримання позовних вимог, з проханням їх задоволення в повному обсязі та можливості проведення заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання за викликом суду, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, згідно яких вбачається, що відповідач за зареєстрованим місцем не проживає. Відповідно до вимог ст.74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається особою, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надходило ніяких заява про розгляд справи у його відсутність. Неявка відповідача до суду в судове засідання визнана судом без поважних причин, а справа у відповідності з вимогами ст.ст.169,226 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду, враховуючи, що представник позивача просив провести судовий розгляд в такому заочному порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 07.04.2008 року було укладено кредитний договір №NKXRRХ12590407, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 2499,50 гривень під 12 % річних. Відповідач, отримавши 07.04.2008 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконував належним чином своїх зобов'язань щодо погашення у визначені строки платежів по кредиту, відсотків по ньому, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла загальна заборгованість за цим кредитним договором, яка за розрахунками банку, станом на 20.03.2014 року, склала загальну суму 18645,36 гривень, в тому числі: 2499,50 грн. заборгованості за кредитом; 176,16 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 673,64 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 13932,00 гривень - нарахованої пені за несвоєчасну сплату кредиту; 500 гривень - штраф (фіксована частина), 864,06 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань по цьому кредитному договору, не виконував вимог ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, а тому, у відповідності до умов цього кредитного договору, відповідно до вимог ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу заборгованість по кредиту. Але разом з тим, приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року по справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», враховуючи фактичні обставини справи, вимоги розумності, справедливості, пропорційності та добросовісності, на засадах яких ґрунтуються зобов'язання, суд, на підставі ст.551 ЦК України, приходить до висновку, що розмір, нарахованої банком пені відповідачу, являється непомірним тягарем, який не відповідає вимогам принципів розумності та справедливості, спотворює дійсне правове призначення неустойки і порушує права відповідача, як споживача банківських послуг, а тому цей розмір пені, на думку суду, повинен бути зменшений до розміру існуючої заборгованості по кредиту, тобто до 2499,50 грн., так як розмір нарахованої банком пені, значно перевищує розмір збитків. За таких обставин, з відповідача на користь банку за порушення та невиконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору слід стягнути: 2499,50 грн. заборгованості за кредитом; 176,16 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 673,64 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 13932,00 гривень - нарахованої пені за несвоєчасну сплату кредиту; 500 гривень - штраф (фіксована частина), 864,06 грн. - штраф (процентна складова), а всього стягнути заборгованість в загальному розмірі 7212,86 грн. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 гривень судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 1% від суми задоволених позовних вимог, але не менше 243,60 гривень.

Outcome: partial