Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № DNМ0GА00005425 від 27 липня 2007 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 100 000 грн. на строк до 27.07.2017р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,04 % річних. Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно в період сплати, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 26.04.2013 року має заборгованість 389 096 грн. 55 коп. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.07.2007 року між позивачем та відповідачами укладено іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира площею 58,49 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить відповідачам на праві власності. У зв'язку із виникненням заборгованості за кредитним договором позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартира площею 58,49 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], виселити відповідачів та інших осіб із вказаної квартири, стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, підтримує позовні вимоги. Відповідачі та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надійшли поштові повідомлення про відмову відповідачів отримати повідомлення про розгляд справи. Суд, дослідивши письмові доказі та оцінив їх у сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 липня 2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNМ0GА00005425, відповідно до якого останній був наданий кредит у розмірі 100 000 грн. до 27.07.2017р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,04 % річних та зобов'язалася здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами (а. с. 12-17). В забезпечення зобов'язань, 27.07.2007 року між сторонами укладено іпотечний договір № DNМ0GА00005425, згідно п. 33.3 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] (а. с. 18-25). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Однак, відповідач свої зобов'язання не виконує в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 26.04.2013 року склала 389 096,55 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 96 333,17 грн.; заборгованості за процентами в сумі 124 382,91 грн., заборгованість по комісії - 9 800 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 139 813 грн. 97 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком банку - 18 516 грн. 50 коп. (а. с. 28-32). Статтею 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачам на праві власності належить квартира площею 58,49 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18-25). Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Законом передбачено порядок щодо виселення громадян, що мешкають у житловому будинку, вказана вимога може заявлятися тільки після прийняття рішення про звернення стягнення, тому у задоволенні вимоги щодо виселення відповідача та інших осіб необхідно відмовити. Враховуючи, що позичальник відповідачі допустили порушення зобов'язання за кредитним договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно відповідачів. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial