Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №051АІ10120913001 від 13.09.2012 року. Свої вимоги мотивував тим, що 13.09.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №051АІ10120913001. Згідно умов договору [PERSON] отримав кредит для оплати автомобіля у сумі 118184,00 грн. зі сплатою 19,6% річних за перший рік користування кредитом, на кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюється у порядку, визначеному договором, кінцевий термін повернення кредиту - 12.09.2017 року. Повернення кредитних коштів здійснюється позичальником згідно графіку визначеного договором. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного виконання зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитним коштами, відтак у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.10.2015 року становить 61977,09 грн., з яких: 55303,43 грн. - заборгованість за кредитом, 610,50 грн. - заборгованість за відсотками, 3328,12 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 285,55 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 2170,42 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 279,08 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Надалі, позивач уточнив свої позовні вимоги у звязку зі сплатою відповідачем частини коштів та просив стягнути на його користь заборгованість, яка станом на 08.06.2016 року становить 37 697,40 грн., з яких: 31515,88 грн. - заборгованість за кредитом, 522,15 грн. - заборгованість за відсотками, 4377,31 грн. - пеня за кредитом, 243,48 грн. - пеня за відсотками, 980,47 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 58,11 грн. - інфляційні витрати за відсотками., а також просив стягнути судовий збір. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду неодноразово надходили заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У раніше призначених судових засіданнях представник [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що [PERSON] погасив прострочену заборгованість за кредитом та вийшов на визначений договором графік повернення коштів. Отже на даний час відповідач умов договору не порушує, договір діє до 12.09.2017 року, а отже достроково стягувати кошти у позивача немає підстав. Окрім того зазначає про невідповідність розміру заборгованості вказаному у довідці, виданій банком відповідачу 27.05.2016 року, розрахунку суми боргу, наданої суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 546, 549, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054,1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. \~ Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] 13.09.2012 року укладений договір кредиту №051АІ10120913001, відповідно до якого банк надає позичальнику кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 118184,00 грн. зі сплатою 19,6 % річних на перший річний період користування кредитом та на кожний наступний річний період за процентною ставкою встановленою в порядку, визначеному умовами договору, комісій, в розмірі і строках, що визначені умовами договору. Погашення кредиту здійснюється до 13 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2012 року та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 12.09.2017 року. Відповідач брав на себе зобовязання своєчасно повертати кредит і сплачувати відсотки за його користування та комісійну винагороду в сумі, строки та на умовах, визначених договором. [PERSON] свої зобовязання виконував не належним чином, погашення заборгованості здійснювалося з порушенням встановленого порядку (станом на 30.10.2015 року відповідач мав прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9999,44 грн. та 610 грн. заборгованості по відсоткам). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.3.2.3 кредитного договору кредитор має право вимагати достроково повернення кредиту, нарахованих відсотків, та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини) кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місць, або перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більше як на 10 процентів, або несплати позичальником в термін, встановлений договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту. Позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту. За розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідача станом на 08.06.2016 року становить 37 697,40 грн., з яких: 31515,88 грн. - заборгованість за кредитом, 522,15 грн. - заборгованість за відсотками, 4377,31 грн. - пеня за кредитом, 243,48 грн. - пеня за відсотками, 980,47 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 58,11 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Вказана сума заборгованість встановлена в судовому засіданні на підставі наявних доказів та підлягає стягненню з відповідача. Суд критично оцінює твердження представника відповідача про безпідставність позову ПАТ «Укрсоцбанк» про дострокове стягнення коштів та його посиланням з цього приводу на сплату [PERSON] простроченої заборгованості і повернення до графіку повернення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, відповідач дійсно частково погасив наявну прострочену заборгованість, однак мало місце порушення відповідачем умов договору щодо своєчасності повернення отриманих коштів до цього моменту, що і стало підставою для реалізації банком свого договірного права на дострокове повернення кредиту та звернення до суду з даним позовом для захисту своїх прав. При цьому таке погашення заборгованості відбулося після подачі позовної заяви до суду. Що ж до твердження представника відповідача про невідповідність розміру заборгованості в довідці від 27.05.2016 року, наданої [PERSON], розрахунку заборгованості наданому позивачем, то суд звертає увагу, що довідка була видана відповідачеві станом на 27.05.2016 року та обрахування заборгованості по відсотках здійснена саме на дату видачі довідки, в той час як розрахунок заборгованості проведений на 08.06.2016 року, де, відповідно, збільшений розрахунковий період, а відтак і збільшилась сума боргу. Крім того, суд звертає увагу, що уточнивши вимоги, розрахунок пені проведений за період з червня 2015 року по травень 2016 року. При визначені розміру заборгованості, суд знаходить обґрунтованою також вимогу про стягнення інфляційних витрат. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в розмірі суми заборгованості, яка встановлена в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК також підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сума судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved