Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач 05 липня 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2019р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.21). Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8, ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06.11.2002 року приватним нотаріусом ДМНО Лобуренко І.Ю., за реєстровим №2628, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР 17.12.2002 року, реєстраційний № 794-217 (а.с.10). Згідно довідки № 4302 від 04.04.2019р. про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с.14). Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно акту від 21.05.2019 року [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але в зазначеній квартирі не проживає. (а.с.16). Згідно ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.29ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012р. №6-57цс11. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід визнати [PERSON] ( [INFO] , адреса проживання: невідома), такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття його із реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховую те, що позовні вимоги задоволено, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved