Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», з 21.12.2009 року, на підставі внесених змін до статуту АКІБ «УкрСиббанк», публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (надалі банк) та [PERSON] укладено договір №11085433000 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті в сумі 35000 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28.11.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,8% річних. В забезпечення виконання зобовязання по вказаному договору, 28.11.2006 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки реєстр№1759, відповідно до умов якого в заставу банку [PERSON] передано житловий будинок в м. Генічеську по вул.. Шабовти, буд.№3. Посилається на те, що 09.04.2015 року АТ «УкрСиббанк» стало відомо, що на примусовому виконанні ВПВР УДВС ГУЮ в Херсонській області перебуває виконавче провадження №4566651 з примусового виконання виконавчого листа №662/1691/14-ц, виданого 18.11.2014 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 4135753,35 грн. 26.11.2014р. в межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. 25.03.2015 року державним виконавцем ВДВС Генічеського РУЮ в Херсонській області, в рамках ВП №45606651, згідно постанови про доручення опису майна, складено акт опису й арешту майна [PERSON], а саме житлового будинку №3 по вул.. Шабовти в м. Генічеську, Херсонської області. Оскільки станом на 20.04.2015р. договір про надання споживчого кредиту №11085433000 від 28.1.2006р. та договір іпотеки від 28.1.2006р. між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] є чинними, вважає, що дії державних виконавців, які направлені на примусове виконання виконавчого листа, порушують права та інтереси АТ «УкрСиббанк». Просить суд зняти арешт та заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна, також стягнути з відповідача понесені ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати. Ухвалою Генічеського районного суду від 02.12.2015р. в справі замінено третю особу [PERSON], на належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області. Одночасно відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області виключено з числа відповідачів, та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON]. До судового засідання представник позивача [PERSON] не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розгляду справи у відсутності відповідачів не заперечує, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно положень п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України. [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 16.09.2014р., на початку судового розгляду проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити, в подальшому в судові засідання не зявився про поважність причин неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог в судових засіданнях, під час розгляду справи в режимі відеоконференції, заперечував, просив суд в задоволенні вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити в повному обсязі. Бувши повідомленим про місце, час та дату розгляду справи належним чином, до Ленінського районного суду м. Миколаїв для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції 12.01.2016 року не прибув, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Херсонській області[PERSON] до судового засідання не прибув, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, при вирішенні зазначеної справи поклався на розсуд суду. Суд, враховуючи що про це не заперечує представник позивача, вважає можливим слухати справу у відсутності належним чином повідомлених учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 28 листопада 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11085433000. Відповідно до умов договору, АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит для споживчих цілей у сумі 35 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути його не пізніше 28 листопада 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,8% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №11085433000 від 28.11.2006 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки (житлове приміщення) від 28 листопада 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1759, відповідно до умов якого, [PERSON] передав АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Шабовти, 3, м. Генічеськ, Херсонської області, який належить йому на праві приватної власності, на який згідно вказаного договору приватним нотаріусом [PERSON] накладена заборона відчуження, зареєстровано в реєстрі за №1759. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон і відчуження обєктів нерухомого майна №10210064 від 28.11.2006 року, на нерухоме майно, що розташоване за адресою вул.. Шабовти, буд.3, м. Генічеськ, Херсонської області, власником якого є [PERSON] накладено обтяження у виді заборони та арешту. Згідно витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек №10210210 від 28.11.2006 року, обєктом обтяження є будинок, розташований по вул.. Шабовти, буд.3, в м. Генічеську, Херсонської області, іпотекодержатель - АКІБ «УкрСиббанк», іпотекодавець - [PERSON] На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ «УкрСиббанк». 05.11.2014 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області ухвалено рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення позики. Вимоги позову судом задоволені частково та на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] 4155890,89 грн. заборгованість за позикою та судові витрати в сумі 3775,80 грн. На підставі зазначено рішення, Новотроїцьким райсудом 18.11.2014р. видано виконавчий лист №662/1691/14-ц про стягнення з [PERSON] вказаних грошових коштів. На підставі виконавчого листа №662/1691/14-ц виданий 18.11.2014р. ВПВР УДВС ГУЮ в Херсонській області відкрито виконавче провадження №45606651. В рамках зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Херсонській області Григоренко М.Ю. винесено постанову від 26.11.2014р. про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Також, на підставі постанови про доручення опису майна боржника [PERSON] від 13.03.2015р., державним виконавцем ВДВС Генічеського РУЮ в Херсонській області Двойних І.С. 25.03.2015р. складено акт опису й арешту майна [PERSON] житлового будинку по вул.. Шабовти,3, в м. Генічеську, Херсонської області. 09.04.2015 року від Головного територіального управління юстиції в Херсонській області на адресу ПАТ «УкрСиббанк» надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №662/1691/14-ц виданим 18.1.2014р. Новотроїцьким райсудом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 4139529,15 грн., в рамках якого здійснено опис та арешт нерухомого майна [PERSON], а саме житлового будинку, що розташований по вул.. Шабовти, 3, в м. Генічеську, Херсонської області, який є предметом іпотеки. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою морже бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволена вимога, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.6, ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухомого майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотеко держателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року розяснено, що вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржникові майна на яке накладено арешт, вирішується шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 та 60 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що право іпотеки позивача виникло до моменту накладення вищезазначених подальших арештів на зазначену квартиру, враховуючи, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається в черговості їх реєстрації і обтяжувач з вищим пріоритетом, в даному випадку позивач, має переважне право, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування арештів є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Також, згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved