Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач 05 березня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УТН-Восток» третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 вересня 2007 року між ТОВ «НГК» ЮКАСС» в особі [PERSON] та ТОВ «УТН-Восток» в особі [PERSON] укладено договір №С-152-07-07 купівлі-продажу пального та його відпуску за електронною карткою, відповідно до умов якого відповідач зобовязався передати певну кількість пального у власність [PERSON], а останній зобовязався прийняти пальне і сплатити за нього певну грошову суму. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором 28 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «УТН-Восток» було укладено договір іпотеки, предметом якого є домоволодіння №51а по вул.. Червоноармійська в с. Таромське м.\~Дніпропетровська. В листопаді 2014 року позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено нотаріальний напис від 20 січня 2009 року №191, яким запропоновано звернути стягнення на домоволодіння №51а по вул.. Червоноармійська в с. Таромське м.\~Дніпропетровська. За рахунок коштів, отриманих від реалізації даного домоволодіння запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «УТН-Восток» за договором №С-152-07-07 купівлі-продажу пального та його відпуску за електронною карткою від 10.09.2007 року на суму 238\~456,56 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено неправомірно, у зв'язку із чим, вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис нотаріуса №191 виданий 20.01.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], що не підлягає виконанню, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Його представник діючий за довіреністю [PERSON], надав до суду письмову заяву, в якій просить відкласти розгляд справи (а.с.64). Відповідач в особі свого законного представника в судове засідання не з'явився. Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу з поштовою відміткою про неможливість доставити лист (а.с.62-63). Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду представником діючим за довіреністю адвокатом [PERSON], надано письмову заяву та заперечення, в яких він провість справу розглядати без участі третьої особи, а також, посилаючись на викладені у запереченні обставини просив відмовити у задоволенні позову (а.с.45-50). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони, що виникли в силу укладеного договору купівлі-продажу та договору іпотеки. Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 10 вересня 2007 року між ТОВ «НГК «ЮКАСС» та ТОВ «УНТ-Восток» було укладено договір № С-152-07-07 купівлі-продажу пального та його відпуску за електронною карткою, відповідно до умов якого ТОВ «УНТ-Восток» зобовязалось передати певну кількість пального у власність ТОВ «НГК «ЮКАСС», а останній зобовязався прийняти пальне і сплатити за нього певну грошову суму на умовах договору (а.с.5-8). 28 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «УНТ-Восток» було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] виступає майновим поручителем ТОВ\~«НГК «ЮКАСС» за належне виконання зобовязань за договором № С-152-07-07 купівлі-продажу пального та його відпуску за електронною карткою від 10.09.2007 року. Предметом іпотеки за даним договором є домоволодіння №51а по вул.. Червоноармійська в смт Таромське у м.\~Дніпропетровську (а.с.9-11). 20 січня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 191, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: домоволодіння №51а по вул.. Червоноармійська в смт Таромське у м. Дніпропетровську, що належить на праві приватної власності [PERSON] та за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ТОВ\~«УНТ-Восток» у розмірі 238\~456,56 грн. заборгованість ТОВ\~«НГК «ЮКАСС» перед ТОВ\~«УНТ-Восток» станом на 26.07.2008 року (а.с.12). Достовірно встановлено, що в січні 2011 року до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська зверталась [PERSON] із позовом до ТОВ «УНТ-Восток», треті особи: [PERSON], [PERSON], ТОВ «НГК «ЮКАСС», приватний нотаріус ДМНО [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (цив. справа №2/422/1266/12). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2013 року, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено (цив.спр. №2/422/1266/12 том ІІ а.с.13-18,48-50). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2013 року залишено без змін (цив.спр. №2/422/1266/12 том ІІ а.с.70-71). За ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2012 року встановлено, що ТОВ «УНТ-Восток» та ТОВ «НГК «ЮКАСС» було виготовлено і підписано акт звірки заборгованості, яка становить 238\~456,56 грн. На підставі даного акту та листа №03/3 про розмір наявної заборгованості ТОВ «НГК «ЮКАСС» перед ТОВ «УНТ-Восток» приватним нотаріусом було вчинено вищевказаний виконавчий напис. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України «Про заставу» та укладених між сторонами договорів. Відповідно до ст. ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року за № 1172 (далі за текстом Перелік), для одержання виконавчого напису подаються: оригінали нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника встановлюють прострочення виконання зобовязань. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ та п. 284 Інструкції порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 зі змінами та доповненнями, зазначено, умови вчинення виконавчих написів нотаріусом, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вимоги до змісту виконавчого напису викладеного в ст. 89 вищевказаних Закону на п. 287 Інструкції, зокрема, у виконавчому документів повинні дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Факту невідповідності змісту виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( у тому числі строку вчинення нотаріусом виконавчого напису) судом не встановлено. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до п.6.1. розділу 6 договору іпотеки, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання забезпечених предметом іпотеки зобов'язань, у випадках встановлених даним договором. Згідно ч.7 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненні нотаріальних дій розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про вчинення нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Суд наголошує на тому, що позивач не являється належною стороною у даному спорі, а тому його вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є в повній мірі безпідставними. Крім того, суд не вбачає жодних обставин чи то наслідків, що порушували б права та інтереси позивача, які випливають із вчиненого 20 січня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 191. Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, на сторони покладається обовязок з доведення тих обставин на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. За вказаних обставин суд доходить до висновку, що умови вчинення виконавчого напису нотаріусом, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні даного виконавчого напису нотаріусом було дотримано, тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованими з правової та доказової точки зору, а тому є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не належать до задоволення, у звязку із чим, відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed