Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач 04.05.2011 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29.12.2006 р. біля 21 год. 50 хв. [PERSON], керуючи належним ВАТ «АІТ» автобусом «Вольво» р. н. [NUMBER], допустив грубе порушення вимог ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2007 р., який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На час вчинення ДТП автобус «Вольво» р. н. [NUMBER] був забезпечений договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки під час дії договору страхування укладеного між ВАТ «АІТ» та АТ «Українська пожежно-страхова компанія» стався страховий випадок за участю забезпеченого транспортного засобу, відповідальність за спричинену шкоду відповідно до вимог ст.1194 ЦК України повинна нести страхова компанія. Рішенням Тисменицького районного суду від 05.12.2008 р. з відповідача стягнуто на його користь 18192 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров'ю, з них 11862,50 грн. на відшкодування стійкої втрати працездатності за період з 26.04.2007 р. до 14.02.2009 р. Згідно ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, становить 51000 грн. на одного потерпілого. Така ж сума ліміту відповідальності визначена і у договорі страхування від 30.06.2006 р. Тобто не відшкодована відповідачем сума становить 32808 грн. З 01.07.2009 р. позивачу встановлено третю групу інвалідності пожиттєво згідно довідки МСЕК від 18.08.2009 р. Після зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача 5278,01 грн. страхового відшкодування, пов'язаного з перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити зменшені позовні вимоги повністю, не заперечував проти заочного розгляду. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином, у зв»язку з чим ухвалено розглядати справу в заочному порядку. У надісланому на адресу суду запереченні відповідач заявлений позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не надав суду належних доказів про те, що саме його лікування пов'язане із страховим випадком. Просив у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2012р., який ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2012р. залишено без змін, позов [PERSON] задоволено повністю, стягнено з ПрАТ «УПСК» на користь позивач 32808,00 грн. спричиненої шкоди внаслідок втрати стійкої працездатності, яка настала після ДТП. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.02.2013р. зазначені рішення судів скасовані, а справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції. У відповідності з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2008 р. (а.с.6-7) по цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди, яке набрало законної сили і повністю виконано, встановлено, що відповідач-страховик у даному конкретному випадку зобов'язаний відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну здоров'ю позивача у результаті ДТП, яка мала місце 29.12.2006 р., пов'язану із втратою ним працездатності. Згідно висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 11.01.2012 р. (а.с.66-70) у позивача внаслідок травми, яка мала місце 29.12.2006 р., мається неправильно-консолідований перелом кісток тазу; консолідований черезвертлюговий перелом правої стегнової кістки; післятравматичний двобічний коксартроз кульшових суглобів ІІ ступеня; післятравматичний деформуючий артроз та анкілоз правого гомілково-ступневого суглобу у функціонально вигідному положенні; множинні деформуючі післятравматичні та післяопераційні рубці правої гомілки; вкорочення правої нижньої кінцівки на 3 см; гіпотрофія м'язів правого стегна. Стійка втрата загальної працездатності у позивача складає 60 % та професійної працездатності -100 % станом на момент проведення комісійної судово-медичної експертизи. Встановлено, що не відшкодована відповідачем сума страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, складає 32808 грн. Судом не можуть бути взяті до уваги заперечення відповідача щодо недоведеності позивачем, що саме лікування його у Івано-Франківській ОКЛ та подальше амбулаторне лікування були пов'язані з травмами отриманими під час ДТП, яке мало місце 29.12.2006р. в м. Києві. Оскільки, як вбачається з Виписки із медичної карти № 603313 [PERSON] поступив у травматологічне відділення ОКЛ 25.03.2013р. з діагнозом правобічний посттравматичний кокс артроз ІІІ ст. із вираженим больовим синдромом, звідки виписаний 09.04.2013р. Саме цей діагноз підтверджується судово-медичними експертизами (а.с. 28, 48, 63). Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не подано жодного доказу у свої заперечення. З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача 5278,01 грн. матеріальних витрат пов'язаних з перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, а також 1200 грн. витрат на правову допомогу. Крім того з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 1187, 1195, 1202 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 23, 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved