Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 09.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, згідно з яким Банк надав відповідачеві кредит в сумі 110 150 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення не пізніше 09.04.2015 року. Свої вимоги обґрунтувало тим, що згідно умов Договору [PERSON] було взято на себе зобов'язання повертати наданий кредит в терміни, встановлені графіком погашення заборгованості, але не пізніше 09.04.2015.2014 року та сплачувати проценти в розмірі 13,5 % річних. На адресу позивачальника 19.12.2013 року позивачем направлялися вимоги про погашення просточеної заборгованості, проте всупереч умов кредитного договору, зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконані, тому Банк просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості, пеню та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, з'ясувавши обставини справи та вивчивши докази, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11331070000 (далі - Кредитний договір) (а.с. 5 - 17). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в розмірі 110 150 грн. 00 коп. (а.с. 5). Згідно п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути повертати наданий кредит в терміни, встановлені графіком погашення заборгованості, але не пізніше 09.04.2015 року. Крім цього, п. 1.3.1 кредитного договору передбачено, що процентна ставка за кредитними коштами встановлюється у розмірі 13,5% (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, п. 2.1 кредитного договору передбачено, що виконання зобов'язань позичальника за договором забезпечується: - рухомим майном, а саме транспортним засобом марки Seat, 2007 року випуску, д/н [NUMBER], вартість якого за домовленістю сторін складає 110 150 грн. 00 коп. (а.с.6). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення траншу (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті. У випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором Банк має право звернути стягнення на предмет застави (розділ 8 кредитного договору). 19.12.2013 року позивач, у зв'язку з виникненням заборгованості відповідача, звернувся нього з вимогами № 1239 про погашення простроченої заборгованості, проте всупереч умов кредитного договору, зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконані. Позичальник всупереч умов кредитного договору, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконує, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, внаслідок чого станом на 09.09.2013 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 198 302 грн. 32 коп., з яких: 93 102 грн. 80 коп. - кредитна заборгованість; 86 016 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам; 8 669 грн. 12 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10 513 грн. 68 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання, у добровільному порядку виконати умови договору про надання споживчого кредиту та заставу майна відмовляється. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1 983 грн. 02 коп. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved