Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 26888,58 гривень. Представник позивача Чайковська Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідно до кредитного договору №DNH4KP22870255 від 20.11.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 3248,69 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення кредиту здійснюється у виді щомісячного внесення в період сплати грошових коштів у сумі 129,90 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, неналежно сплачував внески на погашення заборгованості за кредитом. 25.09.2007 року відповідачем було здійснено останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 338,79 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.01.2014 року має заборгованість в сумі 26888,58 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2291,90 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 9088,18 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 13751,90 грн.; та штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1256,60 грн. - процентна складова. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Представник відповідача [PERSON] подав заперечення на позов, та пояснив, що позивачем пропущено строки позовної давності і просив у задоволенні позову відмовити з підстав пропуску строку звернення до суду. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №DNH4KP22870255 від 20.11.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало кредит [PERSON] в сумі 3248,69 гривень строком на 36 місяців з 20.11.2006 року по 20.11.2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячного внесення грошових коштів у розмірі 129,90 грн. в обмін на зобов'янання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначені строки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем було здійснено 25.09.2007 року в сумі 338,79 гривень,після чого повністю припинив погашення заборгованості, що підтверджено розрахунком заборгованості. Відповідно до вказаного розрухунку заборгованості з 21.06.2007 року боржнику нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Відповідач припинив виконання по взятих на себе зобов?язаннях однак позивач звернувся до суду з позовом лише 05.02.2014 року. Згідно наданого розрахунку сума заборгованості станом на 16.01.2014 року становить 26888,58 гривень і складається з наступного: 2291,90 гривень - заборгованість за кредитом; 9088,18 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 13751,90 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1256,60 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила. Судом встановлено, що позивачу достеменно відомо про припинення погашення кредиту та процентів позичальником 25.09.2007 року. З цієї дати суд відраховує строки давності, передбачені умовами укладення кредитного договору, який становить п*ять років. На дату звернення до суду пройшло 6 років і 4 місяці. З чого вбачається , що строк давності звернення до суду порушено. Клопотання про його поновлення не заявлено, а крім того, представником позивача зазначено, що строк давності належить застосовувати з дня закінчення строку дії договору. Вказана обставина не може бути прийнята до уваги, оскільки повністю суперечить положенню ч.1 ст. 261 ЦК України. Представником відповідача не визнано позов, тобто, ним не визнано ні борг, ні свій обов'язок щодо виконання договору та заявлено про застосування позовної давності при розгляді спору. Відповідно до положень ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення. Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування позовної давності заслуговує на увагу, доказів щодо спростування такої заяви у судовому засіданні з наданих позивачем документів не встановлено, тому суд відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог саме з підстав пропуску строку позовної давності. Витрати у справі віднести на позивача.

Outcome: dismissed