Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8364 грн. 74 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 26.03.2012 року (далі Кредитний договір), за яким остання отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за Договором, а відповідач [PERSON] порушує умови Кредитного договору не сплачуючи заборгованість. Поскільки відповідачка не виконує взяті на зебе зобовязання її заборгованість станом на 30.06.2015 року складає 8364 грн. 74 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від ПАТ КБ Приватбанк надійшла заява із клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника. Позов підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся. Відповідно до відповіді адресно-довідкового бюро МВ УМВС України в Миколаївській області від 13.08.2015 року відповідач зареєстрований [INFO]. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Однак відповідач свідомо ухилявся від явки до суду, адже йому було відомо про розгляд даної справи в суді. Крім того, відповідно до ст. 77 ЦПК України відповідач, як учасник процесу, несе обовязок повідомляти суд про причини своїх неявок. Однак [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, тому наявні підстави вважати, що вона не зявлявся в судові засідання без поважних причин. Заява про розгляд справи за відсутності відповідача не надходила. Дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно Кредитного договору № б/н від 26.03.20012 року (далі Кредитний договір між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON], останний отримав кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак цих зобовязань [PERSON] не виконує. Поскільки відповідач не виконує взяті на зебе зобовязання її заборгованість станом на 30.06.2015 року складає 8364 грн. 74 коп. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором. Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином встановлено, що між сторонами було дійсно укладено Кредитний договір, однак відповідач не виконує умов цього договору, а тому позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 598, 599, 1050, 1054 ЦК України, як такі, що знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні. З [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № б/н від 26.03.2012 року в сумі 2900 грн. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк слід також стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів, від представника позивача проти такого вирішення справи заперечень не надійшло.

Outcome: approved