Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 07.08.2008 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 307/1, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних, терміном на 36 місяців до 06.08.2011 року. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та відсотків за її користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 10.07.2020 року заборгованість за договором кредиту-поруки № 307/1 складає 88 696.99 грн., з яких: 40 144.34 грн. - основна заборгованість по тілу кредиту; 48 552.65 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» заборгованість за договором кредиту-поруки № 307/1 від 07.08.2008 рокуу розмірі 88 696,99 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася та в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі з проханням задоволити позов. Зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2008 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та [PERSON] був укладений договіркредиту-поруки №307/1, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних, терміном на 36 місяців до 06.08.2011 року. Судом встановлено, що [PERSON] не виконав взяті на себе за договором обов`язки і станом на 10.07.2020 року заборгованість за договором кредиту-поруки № 307/1 складає 88 696.99 грн., з яких: 40 144.34 грн. - основна заборгованість по тілу кредиту; 48 552.65 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у Картці платежів по гривневому кредиту, копія якої приєднана до матеріалів справи. Таким чином, у порушення умов договору кредиту-поруки, а також ст. ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно дост. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачі порушують зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що має відображення у Картці платежів по гривневому кредиту. Таким чином, у порушення умов договору кредиту-поруки, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Оскільки, відповідач в судове засідання не з`явився та не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування, вказані відомості складені компетентною посадовою особою, то вони судом приймаються як достовірні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 88 696.99 грн. (вісімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто шість гривень дев`яносто дев`ять копійок) підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи (за подання позовної заяви) у розмірі 2102 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved