Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02.07.2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 6700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Позивач вказував, що із свого боку виконав вимоги договору укладеного згідно ч.1 ст. 634 ЦК України та надав позичальнику грошові кошти . Позивач вказував, що відповідач належним чином не виконував умови договору, згідно із Правилами надання банківських послуг, у зв»язку із чим станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 39788,92 грн, що складається із 5894,37-заборгованість за кредитом;28573,65-заборгованість по процентам за користування кредитом;2950,00 грн- заборгованість за пенею та комісією, штрафи:500,00 грн ( фіксована частина 1870,90 (процентна складова), а тому посилаючись на вимоги ст..ст.526-599,610 ЦК України просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду клопотання в якому просить розглядати справу без його участі. Проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явивився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не подавав, як і пояснень чи заперечень на позовну заяву, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 02.07.2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір б/н згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 6700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 39788,92 грн, що складається із 5894,37-заборгованість за кредитом;28573,65-заборгованість по процентам за користування кредитом;2950,00 грн- заборгованість за пенею та комісією, штрафи:500,00 грн ( фіксована частина 1870,90 (процентна складова), Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають првові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивчем у справі не надано належного та обгрунтованого доказу, щодо наявної заборгованості у відповідача, виписки з його особового рахунку, з якого суд міг встановити наявний борг, внесення платежів та їх зарахування згідно вимог Договору. Також позивач не надав доказів щодо розрахунку суми пені Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Судом встановлено, що згідно умов договору відповідач мав сплачувати заборгованість періодичними платежами, щомісячно. Судом встановлено, що позивачем не надано належних та обґрунтованих первинних документів, щодо рахунку відповідача на який мала зараховуватись кредитна заборгованість, не надано виписку з цього рахунку та не вказано номер рахунку, який відкритий відповідачу для погашення кредитної заборгованості. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та обгрунтованими доказами та не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України про розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором, від 02.07.2012 року, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed