Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач 04.11.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 288,09 грн. та стягнення судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.10.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач ПАТ «Дельта Банк» та резидентом України [PERSON] був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № 001-15164-271007 (надалі - Договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії, на суму 30 000 грн., що передбачено п.1.3 Кредитного договору, та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн.. Також, відкрив на ім'я [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, надав [PERSON] (Держателю картки) платіжну картку, ПІН-код до картки, здійснював обслуговування держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті «VISA Класичний», що міститься в Додатку № 1 до вказаного договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до положень зазначеного договору [PERSON] зобов'язалася щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Однак, через неналежне виконання [PERSON] умов договору, у неї, станом на 08.08.2013 року, утворилася заборгованість по оплаті передбачених договором платежів у загальному розмірі 7 288,09 грн., про що вона неодноразово повідомлялася, однак заборгованість не погасила. В судове засідання 26.08.2014 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Романченко А.С. (діє на підставі довіреності від 20.12.2011) не з'явилася, але у позовній заяві є письмове клопотання про розгляд справи за її відсутністю в якому вона зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.4). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представила, чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у її відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник) був укладений Договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № 001-15164-271007 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит шляхом відновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 30 000,00 грн., та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000,00 грн., що передбачено п.1.3 Кредитного договору. Також, Банк згідно п.1.2. Договору, відкрив на ім'я [PERSON], яка згідно Договору іменується як Держатель картки, картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, надав їй платіжну картку, ПІН-код до картки, зобов'язався здійснювати обслуговування Держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті «VISA Лояльний», що міститься в Додатку № 1 до Договору «Тарифи» та згідно з умовами Договору і Правил (а.с.5-8). Відповідно до положень зазначеного кредитного договору, держатель картки тобто відповідач зобов'язався щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» на підставі зміни організаційно-правової форми Банку та відповідно до п. 1.2. Статуту є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта». Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833, зареєстрований як ПАТ «Дельта Банк» (а.с.15-16). З відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, яка була надана суду на його запит вбачається, що відповідачка [PERSON], [INFO], 12.09.2012 року змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.18). Відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання кредиту, що підтверджується його підписами на вказаному Договорі, затверджених Тарифах на обслуговування платіжних карток Visa Classic Тарифний пакет «VISA Лояльний», анкеті позичальника та на анкеті клієнта-фізичної особи (а.с.5-9). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. З позову вбачається, що зобов'язання по кредитному договору позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у сумі 3 000,00 гривень. Відповідач в свою чергу зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно п. 2.3 кредитного договору Держатель, тобто позичальник, сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно п. 3.2 кредитного договору Банк забезпечує прийняття та зарахування на рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Згідно п. 3.6 кредитного договору Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими мінімального платежу є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу мінімального платежу можуть включатися інші платежі. Згідно п. 5.1 кредитного договору з підписанням цього договору Держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Згідно п. 5.11 кредитного договору з підписанням цього договору Держатель підтверджує, що один з оригіналів цього Договору був йому переданий. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором у відповідача перед позивачем, станом на 08.08.2013 року, виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7 288 (сім тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 09 копійок, з яких: - прострочене тіло кредиту - 7 288,09 грн.; - заборгованість за комісіями та відсотками - 0,00 грн.. Розрахунок заборгованості наведений в позові та міститься у матеріалах справи (а.с.3 та 13-14). З вищевказаного розрахунку вбачається, що відсоткова ставка за кредитним договором становить 29,9 % річних. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів по заборгованості за вказаним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має. На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заявлені позивачем обґрунтовано. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачка порушила не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором № 001-15164-271007 від 27.10.2007 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 66783598 від 27.09.2013 року (а.с.1). Враховуючі вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які ним були сплачені в ході подання та розгляду судом зазначеного позову. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved