Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

подано позов, в якому позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму майнової шкоди в розмірі 69281,06 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму витрат на експертизу в розмірі 1300 грн. В обґрунтування позову із посиланням на ч.ч.1, 2 ст.22, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, ч.2 ст.1167 ЦК України, покази, надані відповідачем в Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області під час розгляду справи № 183/5169/16 та протокол про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2016 року зазначає, що [PERSON], відповідно до Правил дорожнього руху 06 вересня 2016 року переганяла належну їй тварину через смугу дорожнього руху, а отже - була погоничем тварини. 06 вересня 2016 року о 19:58 години на відрізку під'їзної дороги з м. Дніпро до м. Новомосковськ на відстані 17,5 м. від стели «Новомосковськ» відповідач, перебуваючи на узбіччі дороги здійснювала погон худоби. Означену худобу - корову, відповідач не втримала в результаті чого відбулося зіткнення корови з автомобілем який належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується технічним паспортом [NUMBER]. В результаті зіткнення автомобілю спричинено матеріальну шкоду в розмірі 69281,06 грн., що підтверджується висновками судового експерта [PERSON] від 28 вересня 2016 року №223/16. Дії відповідача призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, а саме - в результаті ДТП в позивача з'явився страх перед домашніми тваринами, що ходять по дорогам та що заважає належним чином керувати транспортним засобом. Позивачу доводиться прикладати додаткові зусилля по подоланню страху, більш уважно придивлятися до тварин та їх власників зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу. У зв'язку із пошкодженням транспортного засобу суттєво змінено образ життя позивача й останній був змушений докладати додаткових зусиль для впорядкування та налагодження нового образу життя, підстроюватися під загальнодоступний транспорт звертатися до знайомих. Відповідач на звернення позивача про відновлення авто лише хизувалася, що вона ні за що відповідати не буде. Усе вищезазначене спричинило йому моральну шкоду яку він оцінює в 5000 грн. Крім того, для встановлення вартості завданого матеріального збитку позивачем сплачено кошти за проведення експертизи в розмірі 1300,00 грн., яку останній просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Вказали на те, що вина відповідача в заподіянні матеріальної шкоди позивачу внаслідок неналежного догляду за худобою підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, показаннями, наданими відповідачем співробітникам органів внутрішніх справ під час ДТП та в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач пояснив, що 06 вересня 2016 року приблизно о 19:58 години з включеними фарами керував належним йому автомобілем, який рухався по дорозі зі швидкістю, яка не перевищувала встановлену на даній ділянці автошляху. Дорога не освітлювалася. Несподівано для нього з ліва направо поперек смузі руху на дорогу вибігла корова, належна відповідачу. Не маючи змоги уникнути зіткнення із коровою, останній загальмував, однак означене не дало належного результату, внаслідок чого корова врізалася в автомобіль. Після цього були викликані працівники правоохоронних органів, які склали протокол, опитали його та відповідача та повідомили, що передадуть справу до суду. Вказав на те, що подія ДТП знята ним на відеореєстратор, що стояв у машині. Постанову суду, якою провадження у справі відносно відповідача закрите за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення не оскаржив, оскільки його не запрошували на судове засідання. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Вказали, що відповідач не є учасником ДТП, а є саме потерпілою від неправомірних дій позивача. Так, відповідач супроводжувала належну їй корову, яка стояла на узбіччі і не була погоничем тварин. Несподівано для відповідача належна їй корова вирвалася із її рук та вийшла на проїзну частину дороги, де її, рухаючись з перевищенням швидкості, встановленої для даної ділянки місцевості збила машина, належна позивачу. Зазначили, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками внутрішніх справ допущені порушення щодо не встановлення тормозного шляху, невірного складання схеми ДТП, не перевірено швидкості руху машини, належної позивачу. Вказали, що автомобілем керував не позивач. В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON], яка показала, що 06 вересня 2016 року перебувала на пасажирському сидінні в машині, належній позивачу, яка рухалася з міста Новомосковська до міста Дніпро по проїзній частині дороги у вечірній час доби. Рухаючись по дорозі в світлі фар побачила, що щось велике перебігає дорогу, після чого відчула удар по машині. Внаслідок маневрів машини останню не відкинуло з дороги та після того, як машина зупинилася вона вийшла з неї та побачила, що на дорозі лежить корова та почула крики жінки, яка стояла поряд із коровою. Підбігши до жінки та запитавши, що сталося, вона дізналася, що жінкою є [PERSON], а корова, яка лежала на дорозі належить останній. Після чого до жінки прийшли її доньки, які викликали швидку допомогу, оскільки жінці стало погано. Після приїхали співробітники поліції, які склали акт ДТП. Вказала, що машині позивача після ДТП завдані значні ушкодження. Зазначила, що швидкість машини не перевищувала 60 км/год. Свідок [PERSON] показав суду, що до чергової частини поліції надійшов виклик із повідомленням про подію ДТП. Виїхавши на місце вчинення ДТП він побачив розбиту машину та корову, що лежала на проїзній частині дороги. Склавши схему ДТП, опитавши осіб, що були поруч було складено протокол про адміністративне порушення, який передано до суду. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та відеозапис події, наданий позивачем, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Так, матеріали справи свідчать, що позивачу на праві власності належить автомобіль Volkswagen Golf легковий, реєстраційний номер [NUMBER]. З наданого суду та дослідженого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2016 року вбачається, що 06 вересня 2016 року о 19 год. 58 хв. на відрізку дороги 17,5 м. від стели «Новомосковськ» на під`їзній дорозі а/ш Новомосковськ-Дніпропетровськ у темний час доби у неосвітленому та не призначеному для цього місці погонич тварин [PERSON] самостійно переганяла тварину (корову) через проїзну частину та не забезпечила безпечний перетин внаслідок чого стався наїзд на тварину авто Фольксваген реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в ДТП з людей постраждалих немає, тварина загинула на місці пригоди. Авто отримало механічні ушкодження, завдано матеріального збитку. З пояснень, наданих відповідачем інспектору сектору Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] о 19:00 год., забравши належну їй корову вела її додому. Підходячи до проїзної частини в одній руці тримала велосипед, в іншій повід, до іншої частини якого була прив`язана корова. Раптово корова вирвалася з рук та вибігла на проїзну частину, після чого сталося ДТП. Висновком експертного дослідження автотоварознавця № 223/16 по визначення матеріального збитку, спричиненого володільцю КТЗ від 28 вересня 2016 року підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталося 06 вересня 2016 року становить 163890,23 грн., матеріальний збиток, спричинений володільцю транспортного засобу в результаті його ушкодження при ДТП 06 вересня 2016 року становить 69281,06 грн. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Як вбачається з постанови суду, [PERSON] в суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала, пояснивши, що вона знаходилась на узбіччі дороги та тримала корову, пропустила маршрутне таксі, після чого худоба вирвалась від неї та вибігла на дорогу, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем. Підставою для закриття провадження вказано, що [PERSON], здійснюючи погон худоби, не є учасником дорожнього руху та в діях останньої не вбачається порушення правил дорожнього руху. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про місце події, а саме: відсутнє визначення прив'язки до населеного пункту, району, області. У відповідності зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі, місце вчинення адміністративного правопорушення, тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях [PERSON] відсутній. Таким чином, з наданих суду доказів вбачається, що 06 вересня 2016 року о 19 год. 58 хв. на відрізку дороги 17,5 м. від стели «Новомосковськ» на під`їзній дорозі а/ш Новомосковськ-Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль, належний позивачу отримав ушкодження, а домашня тварина, належна відповідачу померла. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто відповідальність за заподіяну шкоду настає лише за наявності сукупності умов, що дії особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Водночас, у тих випадках, коли разом із заподіянням джерелом підвищеної небезпеки шкоди (не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) заподіяно також шкоду джерелу підвищеної небезпеки, підстав відповідальності за шкоду, заподіяну при цьому джерелу підвищеної небезпеки чинним законодавством не передбачено. Згідно з п.п. 7.7, 7.8 Правил дорожнього руху, 7.7, особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин забороняється: а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення); б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх; г) вести тварин по дорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги; ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями. Особи, які керують гужовим транспортом, і погоничі тварин зобов'язані виконувати вимоги інших пунктів цих Правил, що стосуються водіїв і пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу. Водночас, ведучи корову додому відповідач не набула статусу погонича тварин, оскільки здійснюючи погон худоби, не стала учасником дорожнього руху. Крім того, домашня тварина (корова) сама по собі не підпадає під поняття джерела підвищеної небезпеки, а відсутність складу правопорушення у діях водія - позивача з достовірністю не свідчить про наявність вини відповідача у вчиненні ДТП та завданні збитків. Так, відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Як вбачається з наданого суду відеозапису моменту перетинання коровою проїзної частини, позивач, внаслідок дорожньої обстановки (світла транспортних засобів, що рухалися по зустрічній смузі, темного часу доби) не мав об'єктивної спроможності виявити наявності небезпеки руху та реальної змоги негайно зупинити транспортний засіб. Водночас, відповідно до п.п.12.1 - 12.2 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. При цьому, з огляду на неодноразові роз`яснення учасникам цивільного процесу судом положень ст.10, 60 ЦПК України, клопотань про проведення судової автотехнічної експертизи сторонами не заявлено, що позбавляє можливості суд визначитися із питанням щодо наявності вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди позивачу через відсутність можливості позивача уникнути ДТП. Позивач не довів суду, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме у зв'язку з протиправними діями відповідача йому була заподіяна як майнова так і моральна шкода. Будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів суду надано не було. Та обставина, що відповідач супроводжував домашню тварину біля транспортного шляху і ця тварина вибігла на автодорогу, де сталася дорожньо-транспортна пригода, не може свідчити про те, що саме з вини відповідача позивачу була заподіяна шкода внаслідок пошкодження його автомобіля. Також не є беззаперечним доказом вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди протокол у справі про адміністративне правопорушення, пояснення відповідача, надані під час розгляду адміністративної справи, провадження по якій закрито судом, оскільки відповідно до вимог статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягають обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, а в даному випадку відсутнє судове рішення в адміністративній справі, якою б було встановлено вину відповідача у спричиненні шкоди. Внаслідок чого, з урахуванням не доведеності вини відповідача в завданні матеріальної шкоди позивачу, в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, як і щодо стягнення моральної шкоди та витрат на проведення авто товарознавчого дослідження належить відмовити.

Outcome: dismissed