Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач 11.08.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку, вказуючи, що на підставі договору дарування частки в праві власності на жилий будинок від 25.12.2006 року вона є власницею 7/20 часток в праві власності на жилий будинок [ADDRESS]. Право власності на дане нерухоме майно було зареєстроване нею в КП ЧОО БТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2007 року № 13287709. Зазначила, що після укладення договору дарування вона тривалий період працювала та проживала поза межами міста Черкаси. У вказаний період без будь-якої її згоди у вказану частину домоволодіння незаконно вселився [PERSON], [INFO]. Жодних правових підстав на проживання в належній їй частині домоволодіння [ADDRESS] в нього немає: відсутній договір найму, відсутня реєстрація місця проживання за цією адресою. Зареєстрованим місцем проживання відповідача є [ADDRESS]. Таким чином, в нього є місце для проживання, однак там проживати він не бажає та не дає їй можливості користуватися її власністю. На її усні вимоги про виселення та звільнення даного домоволодіння [PERSON] не реагує. Зауважила, що 19.07.2017 року відповідачу була направлена письмова вимога про звільнення належного їй нерухомого майна, яка отримана відповідачем 24.07.2017 року. Однак станом на даний час відповідач зазначену вимогу не виконав та відмовляється добровільно звільнити належну їй частину домоволодіння. Оскільки відповідач відмовляється добровільно звільнити займане ним без будь-якої правової підстави домоволодіння, то вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що належить їй на праві власності та знаходиться за адресою вул. М.Грушевського, 36 в м. Черкаси, шляхом виселення без надання іншого приміщення [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач та її адвокат - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його адвокат - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити позивачу в позові. Відповідач [PERSON] додатково зазначив, що у нього з позивачкою була домовленість щодо його проживання в [ADDRESS]. В будинку він проживає 11 років, зробив там ремонт, так як вважав себе власником будинку, оскільки [PERSON] подарувала йому вказаний будинок, про що у них була усна домовленість, як сестри і брата. Виселятися йому немає куди, у квартирі [ADDRESS], де прописаний, проживати не бажає. Заслухавши пояснення позивача, адвоката позивача, відповідача, адвоката відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та правовідносини. Відповідно до Договору дарування частки в праві власності на жилий будинок від 25.12.2006 року [PERSON], який діяв від свого імені та від імені [PERSON] безоплатно передали у власність [PERSON] 7/20 часток в праві власності на жилий будинок [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 674 кв.м. наданій в постійне користування згідно рішення № 595-р від 11.08.55 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2007 року. 26.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано [PERSON]. В подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2017 року розірваний. Як вбачається з відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області від 16.08.2017 року [PERSON] з 11.12.1996 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як вказала в судовому засіданні позивач, [PERSON] є її братом, однак дозволу на вселення в будинок [ADDRESS] вона йому не давала. На даний час вона повернулася в м. Черкаси та потребує житла. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні норми закріплені і в ч. 1 ст. 321 ЦК України. Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання йому майнової та моральної шкоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім?ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З урахуванням вимог статей 156, 64 ЖК України та беручи до уваги те, що [PERSON] як член сім'ї позивача не отримував згоди у власника спірного будинку (позивача) на вселення до будинку, зі слів позивача вона не надавала такої згоди, [PERSON] самовільно вселився до спірного будинку, хоча має постійну реєстрацію місця проживання за іншою адресою, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача [PERSON] права на користування будинком [ADDRESS] В матеріалах справи наявні також звернення [PERSON] до Черкаського відділу поліції щодо конфлікту з братом [PERSON]. Була проведена перевірка з даного приводу, здійснено вихід за адресою [ADDRESS], де проживає [PERSON], та залишено повідомлення про явку до ДПП № 8 для дачі письмових пояснень. За результатами перевірки прийнятий висновок від 05.07.2017 року про результати розгляду звернення громадянки [PERSON] Проживання відповідача [PERSON] у спірному будинку перешкоджає власнику цього приміщення у користуванні ним, чим порушує його права власника. Оскільки відповідачем порушуються права власника житлового приміщення - позивача, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення підлягають задоволенню. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640,00 грн., оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved