Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач 11.03.2013 року звернувся до суду з позовом до гаражного автокооперативу «Сокіл-2» про стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача дійсну вартість гаражного боксу [NUMBER], розташованого в гаражному кооперативі «Сокіл-2». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 05.01.1991 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який у 1992 та 1994 роках був прийнятий до членів гаражного автокооперативу «Сокіл-2». [PERSON] 21.09.1992 року вніс до каси Київського авіаційного заводу ім. Антонова грошову суму, яка у перерахунку на гривневий еквівалент становить 729 грн. 99 коп., сплативши тим самим повністю пайовий внесок на будівництво гаражного боксу в гаражному автокооперативі «Сокіл-2». Після сплати внеску за [PERSON] було закріплено місце (гаражний бокс) [NUMBER] у гаражному автокооперативі «Сокіл-2», який знаходився в його користуванні до часу його смерті [INFO]. За життя [PERSON] не зміг завершити процедуру оформлення права власності на гаражний бокс [NUMBER], що розташований в гаражному автокооперативі «Сокіл-2». Враховуючи ту обставину, що на даний час гаражним боксом [NUMBER] користується інша людина і існує явне небажання гаражного автокооперативу «Сокіл-2» сприяти позивачу у реалізації своїх прав на гаражний бокс, позивач змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав, шляхом стягнення дійсної вартості гаражного боксу [NUMBER]. Ухвалою суду від 12.06.2013 року з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 07.08.2013 року витребувано у Київського міського БТІ належним чином завірені матеріали технічної інвентаризації на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в гаражному автокооперативі «Сокіл-2». Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.07.2013 року (справа №22-ц/796/10237/2013) ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2013 року залишено без змін. Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 21.11.2013 року №24554 (И-2013) право власності на гаражний бокс [NUMBER] розташованого в гаражному автокооперативі «Сокіл-2», по [ADDRESS] належить [PERSON]. У судовому засіданні 28.01.2014 року позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в засідання суду 28.01.2014 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] 11.03.2013 року звернулась до суду з позовом до гаражного автокооперативу «Сокіл-2» про стягнення коштів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь дійсну вартість гаражного боксу [NUMBER], розташованого в гаражному кооперативі «Сокіл-2», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 12.06.2013 року з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 07.08.2013 року витребувано у Київського міського БТІ належним чином завірені матеріали технічної інвентаризації на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в гаражному автокооперативі «Сокіл-2». На виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2013 року з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 07.08.2013 року, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна листом від 21.11.2013 року №24554 (И-2013) надало відповідь щодо права власності на гаражний бокс [NUMBER] розташованого в гаражному автокооперативі «Сокіл-2», по [ADDRESS], який відповідно до свідоцтва про право власності від 09.10.2003 року належить [PERSON] (а.с. 144). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, предметом якого є майно, яке не належить ані відповідачу, ані позивачу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed