Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 11.03.14 [PERSON] уклав з позивачем договір № б/н та отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безпосередньою згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає Договір між Банком та відповідачем. [PERSON] у порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 30.05.16 становить 22667,54 грн., та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7872,08 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11902,98 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1336,88 грн., штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), 1055,60 грн. (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача до початку судового засідання звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. До суду звернувся з відзивом, в якому частково визнав розмір заборгованості. Представник відповідача до суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. 11.03.14 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, на підставі яких [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт укладення кредитного договору визнається відповідачем, а тому даний факт доказуванню не підлягає. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених відсотків і комісії. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином, що підтверджено відповідною випискою по картковому рахунку відповідача. [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У результаті невиконання умов договору станом на 30.05.16 утворилась заборгованість у розмірі 22667,54 грн., та яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7872,08 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11902,98 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1336,88 грн., штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), 1055,60 грн. (процентна складова). Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. В поданому відзиві відповідач визнав наявність заборгованості за кредитним договором від 11.03.14 у розмірі 7872,08 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інших грошових сум заперечуються відповідачем з огляду на їхню безпідставність. Відповідач визнав, що у зв'язку з простроченням ним сплати кредитних коштів, стягненню підлягає 3936,04 грн. Однак, обґрунтування необхідності стягнення саме такої грошової суми та її правову природу відповідач не зазначив. Крім того, відповідач не давав суду жодного доказу, який би доводив підстави заперечень позовних вимог. А також відповідачем не було надано альтернативного розрахунку ціни позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування. Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved