Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач 09 жовтня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 листопада 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредитні кошти у сумі 6 886,05 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 10,00% річних від суми залишку заборгованості, строком користування до 30 листопада 2013 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими позивачем [PERSON] та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. В порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснював повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 07 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 11 125,96 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 6 886,05 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 237,56 грн.; штрафи (за п.п.2.2 Генеральної угоди) - 3 002,35 грн.; Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 листопада 2012 року у сумі 11 125,96 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача діючий за довіреністю - Демарчук М.В., у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.46). Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати без його присутності (а.с.45). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Судом встановлено, що 30 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №SAMDN20000005530741 від 31 січня 2006 року (договір №1), відповідно до умов якої, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 6 886,05 грн., строком на 12 місяців - з 30 листопада 2012 року по 30 листопада 2013 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6 886,05 грн., в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві та умовах і правилах строках (а.с.6-31). Відповідно до п.п.1.1, 1.1.1 Угоди, по договору №1 сторони домовились зменшити розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 3 002,35 грн., комісію на 0,00 грн., пеню на 0,00 грн., штраф на 0,00 грн., заборгованість по кредиту з дати підписання Генеральної угоди становить 7 406,55 грн., з датою кінцевого погашення 30 листопада 2013 року (а.с.7). Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник в свою чергу порушив умови укладеного договору № б/н від 30 листопада 2012 року, в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 07 вересня 2014 року має заборгованість у розмірі 11 125,96 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 6 886,05 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 237,56 грн.; штрафи (за п.п.2.2 Генеральної угоди) - 3 002,35 грн. (а.с.5). Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 11 125,96 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved