Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Пирятинського районного суду Полтавської області справа № 544/203/20 від 19.06.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 31.07.2019 року приблизно о 15 годині 38 хвилин [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем AUDI-А6, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався на ділянці з одностороннім рухом на 168 км. автошляху Київ - Харків - Довжанський Пирятинського району Полтавської області з боку м. Київ в напрямку м.Харків. Наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу на вищевказаній ділянці автодороги, всупереч правил дорожнього руху, з метою повороту ліворуч, виїзду на проїзну частину, водій [PERSON] проявив неуважність перед зміною напрямку руху та здійсненням маневру розвороту, не переконався в безпеці даного маневру, що він буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при виїзді на зустрічну смугу руху, не дав дорогу транспортним засобам, які рухалися по автодорозі Київ - Харків - Довжанський та виїхав на смугу руху водія автомобіля MERCEDES-BENZ C 220, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в напрямку м.Київ, чим створив небезпеку для його руху та допустив з ним зіткнення, порушивши тим самим вимоги п. 10.1, п.10.4, п.10.7 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля MERCEDES-BENZ C 220, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] та його пасажири, отримали тілесні ушкодження, а саме: [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та травматичного ушкодження зв`язок лівого колінного суглобу (хрестоподібної зв`язки) з гемартрозом, рани передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей салону легкового автомобіля при ДТП в якості водія та безпосередньо передуючих госпіталізації, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 174 від 21.10.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеню з вогнищами геморагічних забоїв головного мозку і його набряком та після травматичним субарахноїдальним крововиливом, гематосинусу лівого синуса, розриву слухових проходів, закритої травми грудної клітки з переломом груднини та боєм органів грудної клітки та двобічним посттравматичним пульмонітом і двобічним гідротораксом, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням з послідуючою спленектомією та ушиванням перфоративного отвору тонкої кишки і трахеотомією, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та при об такі, деталей салону легкового автомобілю при дорожньо-транспортної події, в якості пасажира та безпосередньо передуючих госпіталізації, які згідно висновку судово-медичної експертизи №181 від 29.10.2019 року за ступенем тяжкості відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення; [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та вестибулярно-атактичним синдромом, закритого скалкового перелому лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей салону легкового автомобіля при дорожньо-транспортній події в якості пасажира та безпосередньо передуючих госпіталізації, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 175 від 24.10.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Отримавши тілесні ушкодження, потерпіла [PERSON] , [INFO] , мешканка м.Сан-Франциско штату Каліфорнія, США, перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» з 01.08.2019 року по 27.08.2019 року. Згідно довідки-розрахунку закладу охорони здоров`я № 04-04/3096 від 11.11.2019 року на лікування вказаної потерпілої витрачено 21729,62 грн. [PERSON] , [INFO] , мешканка м.Сан-Франциско штату Каліфорнія, США перебувала на стаціонарному лікуванні у віддленні анестезіології та інтенсивної терапії та в нейрохірургічному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» з 31.07.2019 року по 08.09.2019 року. Згідно довідки-розрахунку закладу охорони здоров`я № 04-04/3086 від 11.11.2019 року на лікування вказаної потерпілої витрачено 51121,21 грн. Вказав, що внаслідок протиправних дій [PERSON] , що призвели до лікування двох потерпілих, спричинено майнову шкоду Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, яким за рахунок коштів Полтавського обласного бюджету здійснюється фінансування КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради». Оскільки фінансування лікарні здійснюється за рахунок бюджетних коштів, тим самим діями [PERSON] спричинено шкоду державним інтересам, а тому маються підстави для звернення прокурора до суду в межах своєї компетенції для захисту інтересів держави в особі Департаменту фінансів Полтавської ОДА, передбаченої ст.121 Конституції України. Зазначив, що з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді органом досудового розслідування направлявся запит до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» щодо надання розрахунку витрат на лікування потерпілих від кримінального правопорушення, які поніс вказаний заклад. У відповідь на зазначений запит КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» надала детальні розрахунки здійснених витрат на стаціонарне лікування потерпілих. Таким чином, Департамент фінансів Полтавської обласної державної адміністрації як розпорядник коштів КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» повинен був звернутися з відповідним позовом до суду, що ним зроблено не було. Більше того, листом від 16.03.2020 року №05.1-29/937 Департамент фінансів Полтавської обласної державної адміністрації повідомив, що з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від вчинення злочину (КП №12019170290000261 за ч.2 ст. 286 КК України) до [PERSON] не звертався та не планує самостійно звертатися у зв`язку з відсутністю у штатному розписі посади юрисконсульта. Також Департамент фінансів Полтавської обласної державної адміністрації просив органи прокуратури вжити відповідних заходів цивільно-правового характеру та звернутися в інтересах держави в особі Департамену фінансів Полтавської облдержадміністрації до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від вчинення злочину. Крім того, КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» своїм листом № 01-19/554 від 02.03.2020 року також повідомила, що з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від вчинення злочину не зверталася та не планує звертатися з відповідним позовом. Вищевикладене свідчить про неналежне виконання органами, які уповноважені звертатися з позовами зазначеної категорії в інтересах держави, своїх передбачених законом обов`язків, тому у прокуратури наявні підстави для представництва інтересів держави в суді шляхом пред`явлення даного позову. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в загальній сумі 51121 грн. 21 коп., витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в загальній сумі 21729,62 грн. 08.09.2020 ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області було відкрито провадження у справі, встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог. Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 06.11.2020 року за клопотанням прокурора Рожко І.С. було залучено до участі у справі в якості співвідповідача страхову компанію ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». 02.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ТДВ СК «АЛЬФА -ГАРАНТ», зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги ТДВ СК «АЛЬФА -ГАРАНТ» не визнає, вважає їх незаконними та необґрунтованими. У відзиві зазначає, що правовідносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування). Для реалізації позивачем права на отримання страхового відшкодування необхідним є подання страховику за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності заяви на виплату страхового відшкодування в порядку п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Вказаним Законом визначено строк розгляду страховиком поданої заяви протягом 90 днів. Відповідачем ТДВ СК «АЛЬФА -ГАРАНТ» у відзиві на позовну заяву вказано, що позивач не звертався до Товариства із заявою на виплату страхового відшкодування, та відповідно не реалізував своє право на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання ТДВ СК «АЛЬФА -ГАРАНТ», як страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, узятих на себе зобов`язань. А тому вважають, що строк, в межах якого страховик повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити його або ж прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, є таким, що не настав. Позовні вимоги позивача вважають передчасними та, враховуючи відсутність порушення відповідачем, ТДВ СК «АЛЬФА -ГАРАНТ», прав позивача, відсутні підстави для їх задоволення. Окрім того, звертають увагу суду, що позивачем не надано картки хворих або виписки з історій хвороби, що мали вестися лікарями впродовж лікування постраждалих, в яких зазначаються лікарські призначення, а надані позивачем таблиці не підтверджують того, що саме зазначені препарати та витратні матеріали були необхідні для лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] після ДТП 31.07.2019 та саме від наслідків ДТП. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі: Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ТДВ СК «АЛЬФА - ГАРАНТ» у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягає, просить стягнути з відповідачів витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] відзиву не подавав, в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, суд про причини неявки не повідомив. Представник відповідача ТДВ СК «АЛЬФА - ГАРАНТ» в судове засідання повторно не з`явився, суд про причини неявки не повідомив, на зв`язок в режимі відеоконференції, призначеної за клопотанням представника, повторно не вийшов. З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що вироком Пирятинського районного суду Полтавської області, справа №544/203/20, від 19.06.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік /а.с. 9-18/. Згідно довідки-розрахунку КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» № 04-04/3086 від 11.11.2019 року на лікування [PERSON] , [INFO] , витрачено 51121,21 грн. /а.с. 19-20/. Відповідно до довідки-розрахунку КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» № 04-04/3096 від 11.11.2019 року на лікування потерпілої [PERSON] , [INFO] , витрачено 21729,62 грн. /а.с. 21-22/. [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ТДВ СК «АЛЬФА - ГАРАНТ», що підтверджено полісом №АО/5763968 від 23.07.2019 /а.с. 43/. Предметом судового розгляду є відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень пунктів 33.1.4., 33.3. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1. статті 35). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 липня 2020 року у справі №276/752/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: partial