Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

ПАТ «МетаБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. За позовом, посилаючись на ст..ст.54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.1, 16-19 Закону України «Про заставу», ст.ст.15-16, 546, 572, 589-590, 592 ЦК України та умови договору застави, позивач просить зняти арешт з майна - автомобіля марки Chevrolet модель Lacetti NF353, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, що належить [PERSON] на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1,2 при УМВС України в Запорізькій області від 17.10.2007 р., накладеного постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ Кисліциною Ю.Д. від 18.11.2013 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, ВП № 40750101, виконавчий лист № 812/0360/12, виданий 21.12.2012 р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя, в інтересах ПАТ «Ерсте Банк» та стягнути з [PERSON] судові витрати. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про бажання приймати участь у розгляд справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Як встановлено судом, 28.12.2006 р. між АБ «Металург», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є ПАТ «МетБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 634200000591, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 16 535 доларів США. 28.12.2006 р. з метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором між АТ «МетаБанк» та [PERSON] було укладено договір застави № 9342000005901, предметом якого є легковий автомобіль, реєстраційний номер [NUMBER], марки Chevrolet модель Lacetti NF353, рік випуску - 2006, колір - чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], видане РЕВ МРВ ДАІ № 1,2 при УМВС України в Запорізькій області від 17.01.2007 р., що належить на праві власності [PERSON] Обтяження предмету іпотеки було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 29.12.2006 р. Згідно п.п.2.3, 2.4 договору застави, незалежно від настання терміну виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, зокрема, невиконання умов цього договору або кредитного договору. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі всі свої вимоги за кредитним договором, а також за цим договором, сплати комісії, неустойки, тощо. Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов»язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжував з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За ст.ст.589, 590, 592 ЦК України, у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), у разі часткового виконання боржником зобов»язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. Згідно наданого розрахунку, станом на 16.06.2014 р. сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед позивачем складає 61 175,84 грн. При вирішенні питання щодо реалізації предмету застави, позивачем було встановлено, що на заставлене майно накладено арешт в інтересах осіб, які не є заставодержателями вказаного вище автомобіля. Так, 18.11.2013 р. була винесена постанова державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ Кислі циною Ю.Д. від 18.11.2013 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, ВП № 40750101 (виконавчий лист № 812/0360/12, виданий 21.12.2012 р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя, стягувач - ПАТ «ЕрстеБанк»). Вищевикладене підтверджується наданими позивачем письмовими доказами. В силу ст..1 Закону України «Про заставу», кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов»язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Ст..17 та 18 цього ж Закону передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставлено майна допускаються у разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов»язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. За ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їх, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлений позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved