Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № L00/3782/11, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 103000,00 гривень, зі сплатою плаваючої процентної ставки 4,97% + UIRD терміном до 06.09.2021 року. Позичальник в свою чергу зобовязувався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобовязання, визначені Кредитним договором. В забезпечення виконання боржником усіх грошових зобов'язань за вищезазначеним договором між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 06.09.2011 року був укладений Договір поруки № L00/3782/11. Крім того, згідно Договору іпотеки [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно квартиру № 68 в буд. № 3 по майдані Шептицького у м. Калуші Івано-Франківської області в рахунок забезпечення [PERSON] зобовязань за Кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов виконання взятих на себе за Кредитнми договором від 06.09.2011 року зобов'язань станом на 11.11.2016 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 77\~378,46 грн. Банк направляв відповідача досудові вимоги про погашення заборгованості, однак відповідачі добровільно заборгованість не погасили, а тому банк просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором, через прилюдні торги звернути стягнення на належну [PERSON] квартиру, яка передана в іпотеку, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Таким чином суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № L00/3782/11, який складається з частин № 1 та № 2 (8-16). Згідно частини № 1 договору Банк надає Позичальнику кредит для проведення ремонту предмета іпотеки чи іншого нерухомого майна з датою остаточного повернення кредиту - 06.09.2021 року, а також із сплатою плаваючої процентної ставки в розмірі 4,97% + UIRD за користування кредитом. Відповідно до п. 4 частини № 1 Договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по Кредиту згідно графіку платежів (а.с.18-23). В судовому засіданні встановлено, що свої зобовязання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором, про що свідчить копії меморіальних ордерів № 1 від 06.09.2011 року та № 2 від 13.09.2011 року (а.с. 17). [PERSON] згідно поданого банком позову своєчасно не погашав заборгованість за кредитним договором і станом на 11.11.2016 року виникла заборгованість в сумі 77\~378,46 грн., з яких 60 941,72 грн. залишок заборгованості за кредитом, 16 417,39 грн. несплачені відсотки за користування кредитом, 19,35 грн. штрафні санкції, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 43). В забезпечення виконання всіх грошових зобовязань Позичальника за Кредитним договором 06.09.2011 року між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № L00/3782/11 (а.с. 26-28). Згідно положень, що містяться у вказаному договорі, Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобовязаннями останнього, що виникли з кредитного договору. Крім того, як забезпечення своєчасного та повного виконання [PERSON] взятих на себе за Кредитним договором зобовязань, між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір іпотеки від 06.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 2324 (а.с. 31-37). Відповідно до умов даного договору [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме належну їй на праві приватної власності квартиру № 68 в буд. № 3 по майдану Шептицького у м. Калуші Івано-Франківської області. Як зазначено в п. 4.4 Договору іпотеки вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодацем та Іпотекодержателем та становить 212\~690,00 гривень. Згідно п. 6.2 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості Предмета іпотеки всі фактичні вимоги після виникнення будь-якої із таких обставин: -несплата Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; -порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобовязань за ст. 5 цього Договору; -інших обставин, передбачених законодавством. З метою досудового врегулювання спору та погашення існуючої заборгованості Банк 14.12.2016 року надіслав відповідачам досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 24, 25, 29, 30, 39, 40). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050\~ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В силу ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «ОТП Банк» в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки через прилюдні торги суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;\~початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п. 41 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Ч.1 ст. 11 ЦПК України\~\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. При цьому, з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України\~щодо змагальності сторін, суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребувати будь-які докази. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ч. 1 ст. 212 ЦПК України зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів. А рішення суду згідно ч. 1 ст. 213 ЦПК України повинно бути законним та обґрунтованим. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо вартості предмета іпотеки на момент звернення до суду з даним позовом, суд не має можливості самостійно визначити ринкову вартість предмету іпотеки, та відповідно дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, а тому в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Як вбачається з платіжних доручень (а.с.1, 2), банком при подачі позову до суду сплачено 1600,00 грн. судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути в користь ПАТ «ОТП Банк» даний судовий збір в розмірі по 800,00 гривень з кожного. На підставі наведеного, ст.ст.509, 526, 527, 530, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed