Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості по зобов'язаннях позичальника - [PERSON] за кредитним договором від 10 листопада 2008 року №KF53620 в розмірі 339686,38 коп., а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності відповідачам (1), (2), шляхом його продажу на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Як на підставу для задоволення позовних вимог, Банк посилається на те, що в процесі цивільно - правової реалізації укладеного між сторонами кредитного договору відповідачі не виконали своїх зобов'язань зі сплати кредиту та інших нарахувань, в зв'язку з чим мають нести обов'язок з погашення вищевказаної суми заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В свою чергу, [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», про визнання кредитного договору №KF53620 від 10 листопада 2008 року нікчемним. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом зазначено [PERSON]. Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовуються тим, що між відповідачем (1) та позивачем по первісному позову жодних правочинів у письмовій формі не було вчинено. [PERSON] під час укладання кредитного договору не була присутньою та його не підписувала. Вказаний договір є нікчемним, а отже відповідачі (1), (2) не повинні відповідати перед банківською установою своїм нерухомим майном. В процесі судового розгляду справи представник ПАТ «ВіЕс Банк» первісні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 10.11.2008 року № KF53620 був укладений договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] надали в іпотеку належне їм на праві приватної власності нерухоме майно. У зв'язку з невиконанням відповідачем (1) своїх кредитних зобов'язань, Банк правомірно звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. При ухваленні судового рішення представник позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову просив прийняти суд до уваги ту обставину, що [PERSON] в особі її представника не заперечувала факти підписання нею заяви на видачу готівки від 10.11.2008 та безпосереднє отримання готівкових коштів у сумі 200000,00 грн. Крім того, позичальник періодично погашала перед Банком кошти кредитну заборгованість. платежів. Також представник банківської установи зауважив та тому, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2010 року з [PERSON] було стягнуто суму заборгованості за спірним кредитним договором, яке нею не було оскаржено. По цій причині, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити, з посиланням на їх безпідставність та необґрунтованість, наголосивши на тому, що [PERSON] самостійно підписувала всі правочини укладені між нею та ПАТ «ВіЕс Банк» в особі його попередника, тому подання зустрічного позову є намаганням уникнути відповідальності по належному виконанню своїх зобов'язань за кредитним та іпотечним договорами, що, в свою чергу, підтверджується обґрунтованим висновок комісійної криміналістичної експертизи. Представник відповідача (1) по первісному позову (позивача по зустрічному позову) в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний підтримав, вказавши при цьому на те, що його довірителька не підписували кредитного договору від 10 листопада 2008 року №KF53620, наслідком чого має стати ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на майно, на підставі договору яким забезпечувалося нікчемне зобов'язання. Вказані твердження, за доводами представника підтверджуються висновоком експерта від 16.05.2012 №937, який свідчить про те, що оспорюваний кредитний договір [PERSON] не підписувала. Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін та дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами укладеного між позивачем та відповідачем (1) по первісному позову кредитного договору від 10.11.2008 №KF53620 (надалі - Договір, Т.1, а.с. 7-10) відкрите акціонерне товариство «Фольскбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» (надалі - Банк) надало [PERSON] (далі - Позичальник) кредит у сумі 200000,00 грн. із зобов'язанням відповідача (1) повернути зазначену суму та плату за користування кредитом. Повернення кредиту і сплата відсотків за його використання відповідно до ст. 1 Договору здійснюється в порядку і терміни згідно з графіком погашення кредиту та відсотків у вигляді Додатку №1 до кредитного договору. В матеріалах справи наявний оригінал заяви - анкети від 03.10.2008, дані якої свідчать про те, що [PERSON] зверталася до начальника ЗК №7 ВАТ «Фольксбанк» про видачу їй Банком споживчого кредиту у розмірі 200000 грн. (Т. 3, а.с. 22-24). Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів (200000 грн.) підтверджується підписаною Позичальником заявою, на видачу готівки від 10.11.2008 №1700 34 (Т. 3, а.с. 2). З метою забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором, 10.11.2008 між Банком, [PERSON] (Іпотекодавець - Боржник) та [PERSON] (Іпотекодавець - Майновий поручитель) був укладений іпотечний договір (Т.1, а.с. 17-18, Т. 3, а.с. 29-32 (оригінал)), за умовами якого відповідачі надали в іпотеку Банку домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS]. Надаючи оцінку вищевказаним фактичним обставинам справи суд приймає до уваги також те, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з положеннями ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до частини першою ст. 575 Цивільного кодексу України окремим видом застави є іпотека (застава нерухомого майна). Правовими приписами ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. За нормативним правилом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (частини перша та третя), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Фактичний аналіз поданих по справі доказових матеріалів на предмет їх відповідності наведеним судом положенням чинного законодавства дає суду правові підстави для висновку про необхідність задоволення первісних позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк». Як свідчать матеріали справи (а.с. 6), виконання своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, Позичальник, в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, належним чином не виконав. Заборгованість Позичальника станом на 22.06.2011 року за предметом позову склала суму 339686,38 коп. (в т.ч. 197653,59 грн. - основний борг, 93660,71 грн. - відсотки, 46552,08 грн. - пеня, 1820,00 грн. - комісія). У зв'язку неналежним невиконанням відповідачем (1) за первісним позовом взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивачем було надіслано повідомлення-вимоги від 13.05.2011 (т. 1 а.с. 21, 22) про необхідність погашення допущеної заборгованості. Аналогічна вимога була надіслана Відповідачу (2) за первісним позовом про звільнення іпотечного майна (Т. 1 а.с. 126). Оскільки вимоги позивача про погашення заборгованості залишилися з боку відповідачів без належного реагування, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на передане в іпотеку майно. З урахуванням вищенаведеного, а також ст.ст. 7, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», п.п. 9, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п.п. 1, 3, 6 Договору іпотеки, первісний позов ПАТ «ВіЕс Банк» підлягає задоволенню, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 136,70 кв.м., житловою площею 80,70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності відповідачам, в рахунок погашення заборгованості по зобов'язаннях позичальника - [PERSON] за кредитним договором від 10 листопада 2008 року №KF53620 в розмірі 339686,38 грн. Що стосується заперечень представника відповідачів по первісному позову відносно того, що його довірителька не підписувала кредитний договір та з його умовами не знайома, то вказані аргументи повністю спростовуються як висновками комісійної криміналістичної експертизи (Висновок №1438, Т. 3, а.с. 59 - 62), так і тим, що [PERSON] безпосередньо отримала у касі банківської установи передбачену договором кредиту суми коштів у розмірі 200000,00 грн. (заява на видачу готівки від 10.01.2008 р. №1700 34, Т. 1, а.с. 23, Т. 3, а.с. 2 (оригінал)). У власноручно підписаній [PERSON] заяві, що не заперечується і її представником, були безпосередньо зазначені і дані відносно змісту готівкової операції, а саме щодо видачі кредиту за договором від 10.11.2008 №KF53620. Крім того, у матеріалах справи знаходиться копія заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2010 (Т. 1, а.с. 124), яке набрало законної сили про стягнення із [PERSON] кредитної заборгованості за договором від 10.11.2008 №KF53620. На виконання вказаного рішення постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження (Т. 1, а.с. 125). Посилання представника відповідачів по первісному позову відносно необхідності врахування при розгляді даної цивільної справи саме висновку експерта від 16.05.2012 №937 (Т. 1, а.с. 195-199), яким заперечується факт підсисання [PERSON] кредитного договору від 10.11.2008 №KF53620, то вказані доводи судом також відхиляються, оскільки за наслідками вказаного експертного дослідження Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області (ухвала від 19.02.2012, Т. 1, а.с. 210-211) була призначена повторна почеркознавча експертиза, яка проводилася фахівцями НДЕКЦ при ГУМВС в м. Києві (висновок від 12.12.2012 №428/тдд, Т. 1, а.с. 222-228). Однак, в зв'язку з малою кількістю графічного матеріалу, експерт, який проводив дослідження, не зміг надати однозначної відповіді на поставлене запитання щодо особи, яка підписала кредитний договір від 10.11.2008 №KF53620. Згідно з нормативним правилом, яке передбачене частиною другою ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України повторна експертиза призначається судом саме в тому випадку, коли первинний висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Таким чином, з урахуванням наведеного судом вище, до висновку експерта від 16.05.2012 №937, суд, при розгляді даної цивільної справи, відноситься як до такого, що є необґрунтованим, та таким, що суперечить іншим матеріалам справи, зокрема даним: - заяви на видачу готівки від 10.01.2008 №1700 34 (Т. 1, а.с. 23, Т. 3, а.с. 2 (оригінал)); - власноручно заповнених [PERSON] заяв (Т. 3, а.с. 22-25) - розрахунку заборгованості (Т. 1, а.с. 6), який свідчить про те, що [PERSON] здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості за договором від 10.11.2008 №KF53620, тим самим визнаючи дійсність його положень. - рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2010 (Т. 1, а.с. 124), яке набрало законної сили про стягнення із [PERSON] кредитної заборгованості за договором від 10.11.2008 №KF53620. В цілому, позицію відповідача (1) за первісним позовом щодо не підписання нею кредитного договору, суд оцінює як таку, що спрямована на ухилення від виконання взятих на себе зобов'язань як за кредитним договором, так і за договором іпотеки. За наслідками цивільно - правової реалізації кредитного договору між Банком та Позичальником, банківська установа неотримала передбачені вказаним правочином грошові ресурси, у зв'язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, тому первісний позивач в однозначній мірі має право на покриття своїх втрат за рахунок реалізації переданого відповідачами за первісним позовом в іпотеку нерухомого майна. Що стосується даних висновку комісійної криміналістичної експертизи (Т. 3, а.с. 59 - 62) відносно того, що [PERSON] не підписувала Додатків №№3,4 до кредитного договору від 10.11.2008 №KF53620, то вказана обставина не може вважатися об'єктивною підставою для відмови у задоволенні первісного позову оскільки, у названих документах мова йшла лише про зміни термінів сплати кредитної заборгованості. При цьому вказане експертне дослідження містить однозначний та категоричний висновок щодо безпосереднього підписання [PERSON] кредитного та іпотечного договорів та додатків №№1, 2 до договору кредиту. З урахуванням вищенаведеного, зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судові витрати по справі у сумі 9736 грн. 37 коп. (в т.ч. 1700,00 грн. - державне мито, 120,00 грн. - витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, 7917,37 грн. - витрати на проведення експертиз) підлягають віднесенню на відповідачів по первісному позову, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed