Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Тульчинського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідно до уколеного 10.06.2008 року кредитного договору б/н [PERSON]БЬ. отримав кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22, % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». Щодо зміни кредитного ліміту банк керується тп3.2 та п.3.3 Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-яких момент змінити ( збільшити або зменшити ) кредитний ліміт. Банк свої зобов2язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 31.05.2016 року відповідач має заборгованість 14506 грн.61 коп. і продовжує ухилятись від виконання зобов»язання, заборгованості за договором не погашає. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14506 грн..61 коп. за кредитним договором б/н від 10.06.2008 року, що складається з наступного: -1757 грн.32 коп. заборгованість за кредитом; -8266грн.23 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; -3316грн.08 коп. - заборгованість за пенею та комісією; -500 грн. штраф ( фіксована частина); -666грн.98 коп. штраф ( процентна частина), Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив суду, що для отримання банківської картки із кредитним лімітом від до банку не звертався. Тоді він отримував за місцем роботи карту для отримання заробітної плати. Разом із зарплатними картками до бухгалтерії підприємства були завезені також і кредитні картки. Більшість працівників від них відмовлялись. Але він взяв картку «Master Сard» з кредит ним лімітом, розмір якого не пам»ятає. Представника банку при видачі картки не було. З банком він жодних контактів не мав. Але факт отримання картки підтверджує. Вже не пам»ятає чи користувався він цією карткою. Про зняття коштів із неї він дізнався в 2016 році коли отримав копію позовної заяви. Кредиткою він не користувався. До суду також не звертався з приводу анулювання картки. Анкету-заяву на видачу цієї картки він підписував. Строк дії картки був до травня 29012 року. Більше дію картки не продовжував. Відповідач також подав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить застосувати строк давності до позовних вимог позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив суду, що договору б/н від 10.06.2008 року між банком та відповідачем не існує. 10.06.2008 року була підписана лише заява про видачу картки із кредитним лімітом 500 грн. Анкета-заява не свідчить про укладення договору на умовах, які визначив банк. Картку відповідач отримав, а чи отримав кошти не знає. Відповідач 24.10.2008 року повернув банку 2595 грн. В судовому засіданні оглянута надана відповідачем картка «Master Сard» № 5457 0829 8403 5134, видана на ім»я [PERSON]. Термін дії картки 5/12. За наданим позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.06.2008 року відповідачем отримано 2595 грн. із вказаного карткового рахунку 30.09.2008 року і 24.10.2008 року повернуто цю суму банку. Вдруге списання коштів із картки відображено 28.11.2008 року Повернення 178 грн. значиться 24.01.2009 року ,1000 грн.30.03.2009 року, 495 грн.88 коп. 28.11.2013 року. При цьому заборгованість за кредитом в розмірі 1757 грн.32 коп. ( заборгованість за тілом кредиту яку позивач просить стягнути з відповідача є незмінною з 30.06.20111 року. Це свідчить, що з 30.06.2011 року жодні платіжні операції за картою відповідачем не здійснювались. Позивачем не підтверджено належними доказами внесення відповідачем коштів на картку 28.11.2013 року в сумі 495 грн.88 коп. На час відображеної банком в розрахунку заборгованості термін дії картки скінчився і жодних платіжних операцій по ній не могло здійснюватись. Із наданої позивачем копії заяви від 10.06.2008 року слідує, що [PERSON] звертався до банку за видачею картки із кредитним лімітом 500 грн. Проте заява ними підписана 10.06.2008 року ( така ж дата укладення договору вказана у позовній заяві ), а у розділі відмітки банку міститься запис, що рахунок відкрито 15.05.2008 року до дати укладення договору. Також значиться, що картка видана 02.07.2008 року. Із доданих позивачем до заяви умов та правил надання банківських послуг розділ 3 «Користування картою» слідує, що строк дії карти вказаний на лицьовій її стороні. ( місяць та рік) Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченню строку дії картки вона продовжується банком на новий строк ( шляхом надання клієнту нової карт и з новим строком дії) якщо раніше не надійшла заява отримувача про закриття картрахунку. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши надані сторонами письмові докази,оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач звернувся до позивача із заявою про укладення кредитного договору 10.06.2008 року. Тоді ж такий договір був укладений. Відповідачу була надана кредитна карта із терміном дії до травня 2012 року. Саме в травні 2012 року [PERSON] втратив можливість користуватись кредитною картою як для зняття коштів з рахунку, так і для поповнення цього рахунку. Позивачем не надано доказів продовження дії карти на новий строк та надання відповідачу нової карти, тобто продовження дії кредитних правовідносин між банком та відповідачем. З цього часу у позивача за наявності непогашеної заборгованості клієнтом виникло право звернення до суду за захистом своїх інтересів та стягнення цієї заборгованості за рішенням суду.Але таким правом він скористався лише 27.07.2016 року, подавши позов до суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 11 лютого 2015 р. у справі № 6-240цс14; від 10 червня 2015 р. у справі № 6-698цс15). Згідно із частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні зроблена заява про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed