Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач 10.02.2015 року звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 4390, 42 дол. США, що за курсом 14,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2014 року складає 65680,68 грн., що виникла з кредитного договору № б/н від 12.02.2008 року. Заочним рішенням суду від 16.04.15 року позов було задоволено повністю. Ухвалою суду від 29.01.19 року заочне рішення у справі скасовано. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач станом на 30.11.2014 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в розмірі 8285,48 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 2935,21 дол. США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 4299,12 дол. США та заборгованості за комісію за користування кредитом у розмірі 1051,15 дол. США. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2011 року, яке набрало законної сили 03.04.2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 4135,95 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 32875,95 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 328,76 грн. судового збору. Таким чином, у відповідача станом на 30.11.2014 року виникла нова заборгованість по кредиту з врахуванням суми стягнутої рішенням суду в сумі 4149,53 дол. США. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, а тому позивач просить задовольнити позов повністю. Представником позивача вимоги підтримано в повному обсязі (а.с.158). Відповідач надав відзив на позовну заяву з посиланням, що підставою для стягнення кредитної заборгованості по вищевказаному позову став договір б/н від 12.02.2008 року, за яким отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки дана сума вже була стягнута судом згідно рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 липня 2011 року по справі 2-2165/11, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту - задоволено та стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту в розмірі - 4 135 доларів США 95 центів, що в гривневу еквіваленті по курсу НБУ, складає 32 875 грн. 95 коп. та 120 грн.-витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 328 грн. 76 коп. -судового збору. В даному рішенні суд сам зазначає, «що відповідач дійсно отримав кредит та періодично сплачував за нього відсотки, що підтверджується наданим розрахунком. Крім того, в самій заяві на видачу кредиту від 12.02.2008 року, яку він підписав особисто, даний факт не заперечувався, позичальник ознайомився та був згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді». Тобто дана заява від 12.02.2008р. була підставою для підписання договору на суму 3 000 доларів США, згідно якого було винесено заочне рішення Кіровським районним судом міста Кіровограда від 19 листопада 2011 року. Тобто, не заперечується факт видачі кредиту, Зазначається, що позивачем порушуються вимоги статті 61 Конституції України щодо неприпустимості притягнення до подвійної цивільно-правової відповідальності особи (її правонаступника) за одне й те саме правопорушення, а тому його вимоги в даній частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В 2011 році позивачем реалізовано захист своїх прав в даних кредитних правовідносинах та притягнуто відповідача як боржника до цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором у формі стягнення грошових коштів в примусовому порядку - на підставі рішення суду від 19 липня 2011 року по справі № 2-2165/11. Відповідно до ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. 67, 68, 72, 73 Цивільно-процесуального кодексу України, заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б\\н від 12.02.2008 року (а.с. 15-21). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Згідно позовних вимог та довідки (а.с.3-6, 9-12 ) заборгованість станом на 30.11.2014 р. - 8285,48 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 2935,21 дол. США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 4299,12 дол. США та заборгованості за комісію за користування кредитом у розмірі 1051,15 дол. США. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2011 року, яке набрало законної сили 03.04.2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 4135,95 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 32875,95 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 328,76 грн. судового збору. (а. с. 7-8). Таким чином, відповідачу станом на 30.11.2014 року нараховано нову заборгованість по кредиту з врахуванням суми стягнутої рішення суду, в сумі 4149,53 дол. США. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-12). Відповідач належним чином не виконав умови договору, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором, а також пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору № б/н від 12.02.2008 року. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно вимог статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки згідно рішення суду від 19.07.11 року було стягнуто заборгованість по кредиту 4135,95 доларів США, нарахування штрафів станом на 30.11.14 року віднімання сум , стягнутих судом є безпідставним . Заборгованість по кредиту стягнута за рішенням суду в повному обсязі . Позивачем було реалізовано та захищено своє право в межах даних кредитних правовідносин. Крім того, відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову по суті , заява про застосування наслідків пропуску позовної давності судом не розглядається. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed