Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» подало до суду позов до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON], встановленого рішенням Деснянського районного суду м.Чернігорва №2-3917/10 від 22 вересня 2010 року в розмірі 67106,93 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 530815,81 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 31.05.2008, що належить на праві особистої приватної власності майновому поручителю [PERSON], а саме на приміщення будівлі, загальною площею 531,4 кв.м, вбиральня, загальною площею 5,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.09.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором №958/3-31 від 31.05.2007, виконання зобов'язання за яким було забезпечено договором іпотеки від 31.05.2007, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON], не виконано, що відповідно до положень Розділу 4 Іпотечного договору, ст.589 ЦК України, ст.12, 20 Закону України «Про заставу», ст.33 Закону України «Про іпотеку» є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві, проти задоволення заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності заперечував, посилаючись на те, що оскільки іпотечний договір є похідним від договору кредиту, зобов'язання за яким не припинено, а отже і іпотечний договір є чинним, тому позивачем подано заяву в межах строку позовної давності. Відповідач та його представник, третя особа, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позов предявлено до неналежного відповідача, оскільки відповідачем по справі є [PERSON], а договір Іпотеки укладено між Банком та [PERSON], також просили застосувати строк позовної давності, так як заборгованість за кредитним договором стягнута рішенням суду від 22.09.2010, а позовна заява подана Банком лише у серпні 2015 року. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. У судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 63 700 доларів США, зі сплатою 13 % річних, строком до 26 травня 2017 року. 31 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого забезпечуються всі вимоги банку, які випливають з вищевказаного кредитного договору, предметом іпотеки є приміщення будівлі, загальною площею 531,4 кв. м, вбиральня, загальною площею 5,8 кв. м, по [ADDRESS] Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, та відповідно до положень ст.61 ЦПК України, є преюдиційним при розгляді цієї справи, з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2007 року у розмірі 67 106 доларів 93 центи США, що у гривневому еквіваленті становить 530 815 грн 81 коп. Сума заборгованості підтверджується також розрахунком позивача, правильність якого відповідачами не спростована. Кредит за договором від 31 травня 2007 року не погашено, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2010 року не виконано, що підтверджується даними довідки Деснянського ВДВС м.Чернігова №26-15/1766 від 25.11.2016 у зв'язку з чим банк звернувся до суду зі вказаним вище позовом до іпотекодавця. Згідно із статтею 33 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені йпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Пунктом 4.5 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки одним з наступних способів: 4.5.1. на підставі рішення суду, або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса, або 4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки на виконання забезпечених іпотекою зобовязань, або 4.5.4. шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якому покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, або 4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем. Зазначене є підставою для стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки. Частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. На виконання ч.4 ст.10 ЦПК України та ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» сторонам було запропоновано надати суду інформацію щодо ціни предмета іпотеки, проте, відповідач, виходячи з позиції невизнання ним позову, відмовився від такої пропозиції, представник позивача зазначав про можливість визначення початкової вартості предмета іпотеки, зазначеної за згодою сторін в Іпотечному договорі. Тому враховуючиположення ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та правові позиції Верховного Суду України, викладені у справі №6-1935 цс15 від 07 жовтня 2015 року, у справі №6-1923 цс 15 від 02 листопада 2016 року, за якою початкова ціна предмету іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, суд вважає можливим встановити таку ціну враховуючи визначену за згодою сторін в договорі іпотеки від 31 травня 2007 року вартість приміщення будівлі, загальною площею 531,4 кв.м, вбиральні, загальною площею 5,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в, в розмірі 402535 грн. Після зазначеної дати інша оцінка предмету іпотеки не проводилась. Доводи відповідача щодо неналежного відповідача, оскільки договір іпотеки від 31 травня 2007 року укладено з [PERSON], а не з [PERSON], суд не бере до уваги, оскільки у спірному іпотечному договорі вказані дані щодо іпотекодавця, а саме різвище, ім'я, по батькові - [PERSON]; ідентифікаційний номер - [NUMBER]; місце проживання - будинок [ADDRESS]; тимчасова посвідка на постійне проживання від 31 серпня 2006 року, видана управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, тобто в договорі, на виконання вимог статей 638 ЦК України та 18 Закону України «Про іпотеку», визначно відомості, які чітко і повно ідентифікують іпотекодавця, тому нотаріус, який посвідчував договір іпотеки та, перевіряючи належність іпотекодавцю предмета іпотеки указав його як [PERSON], лише припустився машинописної помилки. Крім того, договір іпотеки недійсним не визнано. Також не заслуговують на увагу доводи відповідача, щодо застосування строку позовної давності, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, що обумовлює основне зобов'язання.(ст.3 Закону України «Про іпотеку»), а відповідно до п.6.3 Іпотечного договору від 31.05.2007 іпотечний договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобовязання, кінцевим терміном погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №958/3-13 від 31.05.2007 встановлено 26.05.2017, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.09.2010 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором не виконано, ухваленням рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, основне зобовязання не припинено, що свідчить про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, оскільки позов подано в межах строку, встановленого ст.257 ЦК України. Зважаючи на наведене, позов необхідно задовольнити, оскільки він є законним та обгрунтованим.

Outcome: approved