Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач 04.07.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], предметом якого є стягнення з нього заборгованості за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги у розмірі 1008,25 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір №04-885 від 15.08.2013 року про надання освітніх послуг. 30.04.2016 року відповідача було відраховано зі складу студентів за невиконання навчального плану та порушення умов договору про платне навчання. [PERSON], не виконуючи зобовязання по оплаті за навчання, систематично порушував умови договору, тому утворилась заборгованість за отримання ним освітніх послуг в розмірі 696,00 грн. Крім того, позивачем нарахована пеня за період з 24.11.2017 року по 25.05.2018 року у розмірі 110,50 грн. та проведено розрахунок інфляції у розмірі 160,08 грн. та 3% річних у розмірі 41,67 грн. В досудовому порядку спір не врегульовано. 12.07.2018 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі\~ч.6 ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 25.07.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач не значиться як такий, що має реєстрацію місця проживання у Інгулецькому районі м. Кривий Ріг /а.с.23/. Таким чином, останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON]: м. Кривий Ріг, вул. О.Купріянця, 18 /а.с.8/ Згідно з частиною 1\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить справу слухати без участі представника позивача (а.с.34). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Договору №04-885 про надання освітніх послуг у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» від 15.08.2013 року, відповідач був замовником освітніх послуг позивача (а.с.7). Згідно І розділу Договору, позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання за заочною формою навчання (зі скороченим терміном навчання), за напрямом переробка корисних копалин, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр»; строк надання освітньої послуги становить 3 роки; надання освітньої послуги визначається датою зарахування та відрахування відповідача із університету. Згідно п.3.1 Договору, відповідач зобовязалась своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірі та у терміни, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Витягу з наказу №457-су від 05.05.2016 року, відповідача [PERSON], було відраховано зі складу студентів за невиконання навчального плану та порушення умов договору про платне навчання (а.с.11). Відповідно до ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦПК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно з розрахунком заборгованості за навчання відповідач [PERSON] зарахований до навчального закладу 14.08.2013 року, а відрахований 30.04.2016 року і його заборгованість по оплаті за надані освітні послуги складає 696 грн. (а.с.12). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Розрахунку суми пені прострочених платежів за договором №04-885 від 15.08.2013 року за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги йому була нарахована пеня у розмірі 110,50 грн. (а.с.15). Згідно Розрахунку 3% річних та сум з урахуванням інфляції, в звязку з простроченням основного боргу, річні відсотки склали суму у розмірі 41,67 грн., а сума інфляційних втрат становить 160,08 грн. /а.с.13,14/. 06.03.2017 року на адресу відповідача [PERSON] була направлена претензія №115 на суму 696,00 грн. з пропозицією до 01.04.2017 року погасити борг, перерахувавши його на рахунок позивача, однак дана вимога була залишена відповідачем без задоволення (а.а.с.16). Таким чином відповідач порушив зобовязання перед позивачем по оплаті за надані йому освітні послуги в сумі 696,00 грн., що з урахуванням індексу інфляції становить 856,08 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, за прострочення виконання грошового зобовязання з відповідача належить стягнути на користь позивача 3% річних у розмірі 41,67 грн. та пеню у розмірі 110,50 грн. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1762,00 грн., адже відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved