Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач 04 травня 2018 року звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. На підставі розпорядження голови Радомишльського районного суду Житомирської області №219 від 21.08.2018 року справа №289/895/18 була передана до Малинського районного суду Житомирської області, як до найбільш територіально наближеного суду. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що [INFO] у віці [INFO] помер її син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Спадщину після смерті сина у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняв його батько, тобто чоловік позивача - [PERSON], шляхом постійного проживання з покійним. [INFO] у віці [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Спадщину після смерті чоловіка прийняла позивач, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання з покійним, доглядала за квартирою, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті чоловіка входить: 2/3 частини квартири [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріуса, позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на 2/3 квартири і, крім того, хоча чоловік і фактично успадкував 1/3 частини даної квартири, однак він не встиг виготовити правовстановлюючий документ, що в свою чергу є перешкодою для вчинення нотаріальної дії. Щодо земельної ділянки, то позивач зазначає, що оригінал Державного акту є втраченим, що також унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Приймаючи до уваги вищевикладене, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка право власності на 2/3 частини квартири, що розташована в [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,1000га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30.10.2018 року не з'явився, 02.11.2018 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Тетерський В.Р. в судове засідання не з'явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер син позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис про смерть №184. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис про смерть №68. Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Згідно Витягу із Спадкового реєстру №53912091 від 01.11.2018 року, інформація щодо відкритих спадкових справ щодо майна померлого [PERSON] у реєстрі відсутня. Згідно Витягу із Спадкового реєстру №53912115 від 01.11.2018 року, інформація щодо відкритих спадкових справ щодо майна померлого [PERSON] у реєстрі відсутня. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 02.06.1963 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки №073/5 від 02.02.2018 року, виданої ПП «Житлоремсервіс-9», [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані в [ADDRESS]. Згідно довідки №071/3 від 29.01.2018 року, виданої ПП «Житлоремсервіс-9», [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS]. Померлий [PERSON] на день смерті протягом шести місяців з дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Крім померлого в будинку також була зареєстрована дружина [PERSON]. Більше ніхто крім даних осіб не був зареєстрований на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців після його смерті (а.с.12). Матеріали справи містять копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовлений КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с.14-17). З даного техпаспорта слідує, що будинок складається з двох поверхів, квартира 1 якого перебувала в користуванні [PERSON], а квартира 2 - [PERSON]. Як вбачається з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21 серпня 2009 року, [PERSON] на підставі рішення 8-ої сесії 5-го скликання Радомишльської міської ради №33 від 06.03.2007 року, став власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1000га, яка розташована в [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010922000175 (а.с.13). Згідно Інформації з Державного земельного кадастру від 04.05.2018 року, суб'єктом права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.18). На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. А тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Outcome: approved