Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

ПАТ «Просто-страхування» у грудні 2018 року звернулося до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2018 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Корніловій Ж.О. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021, цивільну справу № 758/17061/18 (номер провадження 2/758/1392/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., на підставі рішень зборів суддів Подільського районного суду м. Києва № 1 від 04.01.2021, № 2 від 12.01.2021 та № 3 від 14.01.2021. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 березня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» та [PERSON] уклали Поліс № АК/4583496 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER] . 10 травня 2017 року на 46 км а/д Київ - Чернігів в с. Залісся Броварського району Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; та забезпечений транспортний засіб «Chevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . 03 травня 2017 року [PERSON] звернувся до AT «Просто- страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди потерпіла особа [PERSON] зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Висновку/Калькуляції № 120580 від 22 травня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 11 085,30 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 10985 від 15 червня 2017 року AT «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 11 085,30 гривень. Таким чином, фактичні витрати AT «Просто-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 11 085,30 гривень. Відповідно до Постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року [PERSON] під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом «Chevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення. Також ПАТ «Просто-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 3 000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги. Просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного-товариства «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 11 085, 30 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 гривень та судові витрати, пов`язані із виплатою професійної правової допомоги у розмірі 3000,00 гривень В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленийвідповідно до вимог закону, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копії постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2017, встановлено, що 29.04.2017 о 19-06 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , на 46 км а/д Київ-Чернігів в с. Залісся Броварського району Київської області, рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Чернігова, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi ASH» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. При цьому [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Alkotest 6810 «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту - 1,57 %. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.9, 13.1 ПДР України, а отже в його діях вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Даною постановою [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 10 200 грн та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На момент вчинення ДТП у водія [PERSON] була застрахована відповідальність власника транспортного засобу, згідно з полісом № АК/4583496, укладеного з ПАТ «Просто-страхування» 07.03.2017. Згідно з копією повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку 03.05.2017 до голови правління АТ «Просто-страхування» звернувся [PERSON] з повідомленням про ДТП, яке сталося 29.04.2017. Броварським відділом поліції ГУНП в Київській області АТ «Просто-Страхування» видана довідка № 3017125378717056 про дорожньо-транспортну пригоду (вих № 9052/109/1003/02-17 від 25.05.2017). Згідно з висновку акту огляду транспортного засобу від 03.05.2017, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi ASX», держ.№ [NUMBER] складає 0,47. Згідно висновку/калькуляції № 120580 від 22.05.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 11 085,30 гривень. Будь-яких заперечень із сторони відповідача щодо неправильності складання такого висновку не подано, а відтак суд приймає зазначений висновок, як такий яким вірно визначений розмір заподіяння шкоди. [PERSON] 06.06.2017 звернувся до голови правління АТ «Просто-страхування» із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування. Після чого АТ «Просто-страхування» 15.06.2017 було складено страховий акт № 120580. Як вбачається з платіжного доручення № 10985 від 15.06.2017 АТ «Просто-страхування» виплатило на рахунок [PERSON] суму страхового відшкодування за ремонт автомобіля 11 085, 30 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки дії відповідача потягли цивільно-правові наслідки, позивач АТ «Просто-страхування» відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 11 085, 30 гривень. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3 тис. грн., суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням того, що позивачем були надані договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату послуг наданих адвокатом, оформлені у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3 тис. грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 22659 від 17.12.2018 про сплату судового збору у сумі 1762,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved