Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач 09.08.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу від 16.05.2018 року, виданого Франківським районним судом м. Львова на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] з половини заробітку щомісячно на тверду грошову суму, а саме 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачкою у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповідності до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2019 року шлюб між ними розірвано. Судовим наказом від 16.05.2018 року, виданого Франківським районним судом м. Львова, з нього стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі половини заробітку. На підставі судового наказу відкрите виконавче провадження, проводиться стягнення аліментів в примусовому порядку. Хоча діти проживають з відповідачкою, він, як батько, приймає участь у їхньому вихованні та утриманні. По роду діяльності позивач здійснює підприємницьку діяльність, зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності - комп`ютерне програмування. Протягом останніх шести місяців у зв`язку із зміною кон`юнктури ринку та відсутності замовлень він не отримав жодних доходів, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку за 1-2 квартал 2019 року, тобто його прибуток на сьогоднішній день є мінливим та нерегулярним. Позивач готовий сплачувати на утримання дітей по 4000 грн. на кожну дитину, а всього 12000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що такий спосіб стягнення з нього аліментів максимально буде забезпечувати інтереси дітей і задовольнятиме потребу в їх утриманні, а тому просить зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. 23.09.2019 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що діти після розірвання шлюбу з позивачем проживають з нею. Проти задоволення позову заперечує в повному обсязі з тих підстав, що наказом Франківського районного суду від 16 травня 2018 року визначено мінімальний розмір аліментів на утримання трьох дітей, який гарантований чинним законодавством, 50% доходів платника аліментів на утримання 3 трьох неповнолітніх синів, а також чинним законодавством не передбачено права платника аліментів на зміну способу сплати аліментів, таке право надано лише одержувачу аліментів. Зазначає, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем, який надає послуги в сфері ІТ технологій, що підтверджується Витягом з реєстру, з високим щомісячним доходом. Тверда грошова сума, яку позивач пропонує не відповідає рівню його доходу. Декларації, які подає [PERSON] , як доказ відсутності у нього доходів у 2019 році є не що інше, як шахрайський спосіб уникнути сплати аліментів у розмірі, визначеному судовим наказом Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року. Позивач має нормальний стан здоров`я, є працездатною особою. Його матеріальний стан, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану, а тому просить в позові відмовити. 30.09.2019 року позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначив, що дохід, який він отримував від здійснення підприємницької діяльності, давав йому можливість надавати матеріальну допомогу його дітям у розмірі, який досягав 30000 грн. на місяць. На даний час його матеріальний стан змінився, на що ним подані належні та допустимі докази того, що протягом останніх шести місяців він не отримує доходу взагалі. Розмір аліментів, який [PERSON] просить суд стягувати з нього є більшим, ніж розмір аліментів, який отримує відповідач зараз. Твердження відповідача про те, що декларації, які він подав до суду є шахрайським способом уникнути сплати аліментів є голослівними та нічим не підтвердженими. Дані декларації зареєстровані податковим органом у встановленому порядку, відтак сумніватись у їх достовірності підстав немає. Наголошую на тому, що він постійно та регулярно надавав та продовжує надавати матеріальну допомогу своїм дітям, яка не обмежується тільки аліментами, однак просить встановити йому посильний обов`язок по сплаті аліментів, який водночас буде забезпечувати права дітей на утримання. 17.10.2019 року відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в яких зазначила, що отримавши відповідь на відзив, звертає увагу суду на те, що жодної зміни в конюктурі ринку та спаду в сфері ІТ напрямку, в якому працює позивач, у нас в країні не відбувається. Це сфера, яка активно розвивається з кожним місяцем та роком. [PERSON] зазначає, що протягом першого півріччя 2019 року він взагалі не отримав доходу, що відображено в деклараціях, поданих в Фіскальну службу, однак він літом відпочивав на морі, щоденно ходить на роботу, утримує житло, в якому мешкає, подаючи позов про встановлення аліментів в твердій грошовій сумі, він гарантує можливість сплати щомісячно 12 000 грн. на трьох дітей. Виникає питання, звідки в людини, яка подає інформацію про нульові доходи, наявні кошти для таких витрат. Вважає, що [PERSON] саме з метою уникнення сплати аліментів на утримання синів пропорційно своєму заробітку, показую офіційно нульові доходи. Зазначає, що позивачу, допоки в нього відсутній дохід, ніщо не заважає сплачувати по 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, як він і просить, а тому його позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічно наведеними в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просять позов задовольнити. Представник відповідача просить в позові відмовити, дала пояснення аналогічно наведеними у відзиві на позовну заяву та в запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву, просить в позові відмовити. Заслухавши появнення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у сторін є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 14-16/. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.04.2019 року розірвано в судовому порядку /а.с. 17/. Судовим наказом Франківського районного суду від 16.05.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі половини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття /а.с.5/. Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що діти сторін проживають з відповідачкою. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон допускає стягнення аліментів на трьох і більше дітей в розмірі половини заробітку (доходу) боржника у безспірному порядку. На обгрунтування своїх позовних вимог позивачем надано податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за перший, другий та третій квартал 2019 року із зазначенням нульового доходу /а.с. 6-11/. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При дослідженні матеріалів справи вбачається, що позовна заява та докази подані позивачем містять суперечливі доводи щодо того, що [PERSON] здійснюючи підприємницьку діяльність протягом 2019 року не отримує жодних доходів, тоді як одночасно посилається на те, що готовий сплачувати по 4000 грн. на утримання кожної дитини. Крім того, позивач не зазначає, яким чином, за умови відсутності у нього власного доходу, він протягом 2019 року утримує себе та сплачує аліменти на дітей, що підтверджується поданими квитанціями Приватбанку про сплату аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказані положення СК України свідчать про те, що право вибору способу стягнення аліментів належить стягувачеві, а тому вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму задоволенню не підлягають. Крім цього, позивач є особою працездатного віку, доказів про те, що він не може працювати та отримувати дохід суду не надано, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня, а відсутність доходу за певний період у 2019 році не є підставою для зменшення розміру аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed