Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач 06.07.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на дві земельні ділянки, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON]., до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого увійшло право власності на вказані вище земельні ділянки. [PERSON] своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 13.08.2008 року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своїм онукам - позивачу по справі та її рідній сестрі, [PERSON] Позивач зазначає, що вона у встановлений строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини а її сестра подала заяву про відмову від такої, на підставі чого позивачу видано свідоцтво про право власності на спадщину на житловий будинок с. Підсоснів, Пустомитівського району Львівської області. Проте вона не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку на земельні ділянки, оскільки втрачені оригінали державних актів на право власності на такі. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 01.12.2015 року. За життя [PERSON]. своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 13.08.2008 року заповіт, який посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 214, згідно якого все своє майно вона заповіла своїм онукам - [PERSON], [INFO] народження та [PERSON] [INFO] народження. Заповіт відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, тому спадкування після смерті [PERSON]. відбувається за заповітом згідно ст.1233 ЦК України. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 22.02.2017 року приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Олефір Р.В., спадкоємцем майна [PERSON]., яка померла [INFO] є її онука [PERSON], [INFO] народження. Спадщина на яку видане дане свідоцтво складається із житлового будинку [ADDRESS] До складу спадщини після смерті [PERSON]. у відповідності до ст. 1218 ЦК України, окрім житлового будинку увійшло право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - 1-ша ділянка площею 0,7820 га, яка складається з трьох земельних ділянок [NUMBER] площею 0,065 га кадастровий номер [NUMBER]; [NUMBER] площею 0,1921 га кадастровий номер [NUMBER] [NUMBER] площею 0,5244 га [NUMBER]; яка належала [PERSON]. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.09.2004 року; - 2-га ділянка площею 1,0764 га кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON]. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 05.10.2004 року. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON]. являлася власником вказаних земельних ділянок, проте документи, що засвідчують право власності на такі, були втрачені, що зокрема підтверджено їх збереженою копією. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці, які відповідно вимог ст. 1241 ЦК України, мали б право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON]. відсутні. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON], являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON]., яка прийняв в порядку спадкування належні померлій земельні ділянки, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати правовстановлюючих документів на таке. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved