Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту у сумі 13842,13 гривень та судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.02.2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач належним чином договір не виконував, у звязку з чим, станом на 31.12.2016 року, має заборгованість у сумі 13842,13 гривні, яка складається з: 1848,15 гривень заборгованість за кредитом; 10858,64 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 635,34 гривень штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 13842 гривні 13 копійок та судові витрати у розмірі 1600 гривень 00 копійок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі, вважає наступне. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно цієї ж статті та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 07.02.2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з доданих до позову документів, у справі мається анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тобто, сторонами був укладений договір приєднання, який, у даному випадку має певну стандартну форму анкети-заяви. З Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді, відповідач [PERSON] ознайомлений, та своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку та його місцезнаходження, про що свідчить копія відповідної заяви. Крім того, згідно вказаної заяви-анкети, [PERSON] зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанк www.privatbank.ua. Відповідач не заперечував, що особисто підписав дану анкету-заяву, проте заперечував суму наданого кредиту, зазначивши, що ліміт йому було встановлено не 2000 гривень, а 300 гривень, а також не погоджувався з термінами строку звернення банку до суду з даним позовом та стверджував, що строк даного кредитного договору закінчився ще в 2014 році. Згідно п. 1.1.7.12 [PERSON] з Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку одна зі сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Таким чином, з вище викладеного вбачається, що, оскільки відповідач підписавши анкету-заяву (кредитний договір), яка є договором приєднання, погодився на умови та правила надання банківських послуг, та зобовязався регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», тому суд не бере до уваги його твердження щодо нерозуміння зміни ліміту та закінчення строку кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, визначений у зобовязанні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.02.2011 року, станом на 31.12.2016 року, відповідач, у звязку з невиконанням належним чином зобовязань за кредитним договором, має заборгованість у сумі 13842,13 гривні, яка складається з: 1848,15 гривень заборгованість за кредитом; 10858,64 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 635,34 гривень штраф (процентна складова). Згідно вказаного розрахунку заборгованості, останній платіж [PERSON] сплатив 13.06.2014 року. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1600 гривень 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved