Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося з позовом в суд про стягнення з [PERSON] 3375,85 грн. заборгованості за кредитним договором №4167942 від 22.10.2014 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного з ПАТ «Кредобанк» договору про встановлення ліміту кредитування №4167942 від 22.10.2014 року позичальнику [PERSON] було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 2566,87 грн., з терміном кредитування до 22.10.2015 року і зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконує, припинила виконувати свої зобовязання. 30.09.2015 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яке залишено нею без реагування. Станом на 15.01.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 3375,85 грн., з яких 2566,87 грн. заборгованість за кредитом, 435,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 30,96 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, а також 342,33 грн. пені. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.17), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 22.10.2014 року між ПАТ «Кредобанк» і [PERSON] був укладений договір про встановлення ліміту кредитування №4167942, згідно якого позичальнику [PERSON] було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 2566,87 грн., з терміном кредитування до 22.10.2015 року і зі сплатою 30% річних за користування кредитом (а.с.4). Пунктами 1.16, 1.17 договору передбачено, що за користування кредитом, отриманими по цьому договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Клієнт виконує свої зобовязання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкових коштів на рахунок, визначений у п.1.1 договору. Відповідно до п.1.30 цього договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.1.14 кредитного договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Банк належним чином виконав зобовязання за договором, що стверджується меморіальним ордером №45498989 від 06.11.2015 року (а.с.7а). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-9), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 15.01.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 3375,85 грн., з яких 2566,87 грн. заборгованість за кредитом, 435,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 30,96 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, а також 342,33 грн. пені. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] було направлено вимогу за вих. №4573344РО/1 від 30.09.2015 року повернути суму заборгованості, в якій розяснено наслідки неповернення боргу (а.с.13-14), проте таку залишено без реагування. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за договором про встановлення ліміту кредитування №4167942 від 22.10.2014 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування №4167942 від 22.10.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1378 грн. судового збору, сплаченого ПАТ «Кредобанк» (а.с.16).

Outcome: approved