Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та ПП «Авалон-1» про стягнення заборгованості у тому числі за рахунок заставного майна. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської 19.09.2014 року (суддя Бойчук О.В.) було відкрито провадження у справі. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11.06.2015 року було допущено заміну сторони процесу з ПАТ «Фідобанк» на ТзОВ «ФК «Вендор». 12.01.2016 року в судді Бойчука О.В. закінчився пятирічний строк призначення судді вперше. За розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського міського суду [PERSON] №5 від 13.01.2016 року проведено повторний авторозподіл справи. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.01.2016 року було прийнято справу до провадження судді Польської М.В. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.03.2016 року було залучено до участі в справі ТОВ «Фінанс [PERSON]» у якості правонаступника позивача ТОВ «ФК «Вендор». 12 травня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 81479,33 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив завершувати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором з фізичною особою № 014/0321/74/02903 від 14.06.2007 року ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПуАТ «Фідобанк» надало кредит [PERSON] у розмірі 74000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 13.06.2037 року.(а.с.7-9). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 27.08.2014 року заборгованість по кредиту становить 81479,33 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 1131827,25 грн., а саме: 66190,32 доларів США основний борг за кредитом, 15289,01 доларів США заборгованість по нарахованих і несплачених відсотках. Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 81479,33 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 1131827,25 грн. за кредитом є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved