Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Першочергово [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з них заборгованість за договором позики в сумі 197487,52 гривень, витрат зі сплати судового збору в сумі 2096,68 гривень та витрат за юридичні послуги в сумі 1800 гривень. Згодом [PERSON] збільшив суму позовних вимог до 587911,38 гривень, яка складається з основного боргу в сумі 315656,06 гривень еквівалентна 12692 доларів США за курсом НБУ станом на 28.01.2016 року 24,8705 гривень за 1 долар США, 3% річних від простроченої суми - 28616,60 гривень (315656,06х3%х1103 (кількість прострочених днів), індексу інфляційних витрат за період 2013-2016 роки, що складає 100,5%х124,9%139,5%=1,75х305415,45/100%=552398,10-31566,06=236742,04 гривень, сплачений по справі судовий збір в сумі 2096,68 гривень та сума витрат на правову допомогу 1800+3000=4800 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з [PERSON] 19.12.2008 року був укладений договір позики грошових коштів в сумі 100000 гривень, які позичальник зобов'язувався повернути у строк до 19.01.2013 року. Вказаний договір позики був нотаріально посвідчений. З метою захисту позикодавця від збитків, позичальник в п. 3 договору позики зобов'язався повернути суму боргу у гривнях еквівалентну 12692 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, так як даний договір укладався в інтересах сім'ї та за згодою дружини [PERSON] відповідачі повинні нести солідарну відповідальність в погашенні боргу. [PERSON] звернувся у свою чергу до [PERSON] з зустрічним позовом про визнання удаваним договір позики укладений між ними 19.12.2008 року, що був нотаріально посвідчений, та застосувати до такого правочину правила договору оренди землі щодо двох земельних ділянок площею 6,07 га та 6,09 га на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області строком на п'ять років зі щорічною орендною платою в сумі 50000 гривень. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що з [PERSON] було укладено 19.12.2008 року договір оренди належних йому та його дружині двох земельних ділянок, який нотаріально посвідчений, з щорічною орендною платою, який був прихований ними на вимогу орендатора [PERSON] з метою уникнути відповідних податкових платежів. Факт удаваності договору позики підтверджується даними єдиного земельного кадастру України, показами свідків, відомостями Оленівської сільської ради та поясненнями [PERSON] Таким чином, укладаючи договір позики на суму 100000 гривень сторони насправді фактично уклали договір оренди земельних ділянок. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги №03/11 від 13.11.2014 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4125 виданого 16.11.2011 року, підтримав позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Представник відповідачів, що діє на підставі довіреності від 26.08.2016 року у своїй письмовій заяві просить суд згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянути справу за його та відповідачів відсутності у судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, одержані за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] 19.12.2008 року, було укладено договір позики грошових коштів в сумі 100000 гривень, які позичальник отримав при підписанні його договору та зобов'язувався повернути у строк до 19.01.2013 року. Сторони також передбачили, що у разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 12692 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу. Даний договорі позики грошових коштів було посвідчено нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу [PERSON] З огляду даного договору позики сторони домовилися щодо усіх істотних його умов. Так, ними було визначено предмет договору, а саме грошові кошти, строк дії договору, відповідальність у разі невиконання зобов'язання, суму інфляційних витрат та три проценти річних від простроченої суми. Крім того, до матеріалів справи додано заповіт від 19.12.2008 року, посвідченого нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу [PERSON], яким [PERSON] заповідала [PERSON] свою земельну ділянку площею 6,080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Копія заповіту від 19.12.2008 року, посвідченого нотаріусом Магдалиніського районного нотаріального округу [PERSON], свідчить про те, що [PERSON] також заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 6,030 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Додані копії державних актів на право власності на землю серії Р2 №172378 виданого 05.05.2004 року на ім'я [PERSON] та серії Р2 №172484 виданого 05.05.2004 року на ім'я [PERSON] підтверджують, що відповідачі дійсно мають у власності земельні ділянки. Суд виходить з того, що між сторонами дійсно мали місце договірні відносини щодо позики грошових коштів. В забезпечення своїх зобов'язань [PERSON] та [PERSON] склали відповідні заповіти, якими розпорядилися на випадок своєї смерті на користь позивача земельними ділянками. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] згодом скасували свої заповіти. Про те, що між сторонами виникли орендні відносини належних їм земельних ділянок, і в рахунок виплати орендної плати за користування землею, вони уклали договір позики грошових коштів суду не доведено. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] заявив суду клопотання про проведення по справі почеркознавчої експертизи на предмет дослідження підпису виконаного від імені [PERSON] у змісті договору позики грошових коштів від 19.12.2008 року. З супровідного листа Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз слідує, що експертиза не була проведена внаслідок не надходження на рахунок інституту коштів за проведення такої експертизи з торони відповідача [PERSON] Тобто, відповідач [PERSON] спростовуючи позовні вимоги, одночасно вказує на удаваність договору позики грошових коштів та його недійсність, посилаючись, що він не підписував його зміст. Суд вважає, що такі доводи відповідача суперечать самі собі, оскільки не можливо визнати одночасно правочин удаваним та недійсним по своїй правовій природі. Так, ч. 1 ст. 235 ЦК України передбачає, що удаваним є\~правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню, так як не доведено відповідачами про удаваність договору позики грошових коштів або недійсність з причини підробки підпису. Станом на 28.01.2016 року офіційний курс одного долара США становив 24,8705 гривень, що підтверджується відповідним витягом, тому борг відповідачів становить 315656,06 гривень. Крім того, з відповідачів підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми: 315656,06 х 3% / 365 х 1103 (кількість прострочених днів) = 28616,60 гривень, індекс інфляційних втрат за період 2013-2016 року: 100,5% х 124,9% х 139,5% = 1,75 х 305415,45/100% = 552398,10-315656,06 = 236742,04 гривень, сума судових витрат у виді сплаченого судового збору - 2096,68 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1800 + 3000 = 4800 гривень. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна\~сторона\~зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Зустрічний позов [PERSON] суд вважає необхідним залишити без задоволення, так як останній не довів обставин, на які посилається у своїй заяві. Ті посилання відповідача [PERSON], що укладаючи договір позики грошей насправді вони у зв'язку з уникненням податкових зобов'язань фактично мали намір укласти договір оренди земельних ділянок, з щорічною оплатою в сумі 50000 гривень, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved