Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач 05 квітня 2016 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 15 липня 2015 року між ним і [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого він, [PERSON], позичив [PERSON] 12118 грн., які [PERSON] повинна була повернути йому, позивачу, 01 березня 2016 року. Факт передачі грошей був посвідчений розпискою [PERSON], написаною нею власноруч, від 15 липня 2015 року. Після спливу строку повернення боргу [PERSON] борг не повернула, хоча він, позивач, неодноразово нагадував їй про те, що термін повернення боргу вже минув. Оскільки відповідач не виконала свої зобовязання, обумовлені розпискою, з посиланням на ст.ст.626,1046 ЦК України позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його, [PERSON], користь суму боргу 12118 грн., а також 551 грн. сплаченого при подачі позову до суду судового збору. Сторони у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час проведення судового засідання (а.с.18,19). У судове засідання позивач не явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справив в його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі (а.с.20). У судове засіданні відповідач не явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала повністю, зазначивши, що вона не має можливості повернути [PERSON] борг за розпискою, оскільки у неї склалося скрутне матеріальне становище (а.с.21). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позову позивачем, визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, з оригіналу розписки на а.с.3 судом встановлено, що [PERSON] 15 липня 2015 року позичила у [PERSON] 12118 грн., які зобовязалася повернути останньому в повному обсязі 01 березня 2016 року. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, поряд з іншими, є договори та інші правовідносини. Згідно ч.5 ст.12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проаналізував добуті у справі докази суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивача у повному обсязі і про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки факт отримання 12118 грн. відповідачем від позивача 15 липня 2015 року підтверджений належним доказом борговою розпискою, і цей факт визнаний відповідачем у справі. Суд стягує з відповідача на користь позивача суму боргу 12118 грн. і 551 грн. судового збору за правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved