Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 06 лютого 2007 року кредитного договору № б./н., [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 990 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 30 вересня 2013 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача 2 878,67 доларів США, з них: заборгованість за тілом кредиту - 970,82 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1 157,70 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 553,47 доларів США, штраф (фіксована частина) - 62,58 долара США, штраф (процентна складова) - 134,10 доларів США, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позовні вимоги не визнав, просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № б./н., за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 990 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 16). Факт отримання кредитних коштів сторонами не оспорюється. Повернення кредиту передбачалося шляхом внесення позичальником щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості. Укладений Банком та відповідачем кредитний договір, складається з заяви позичальника, з якої вбачається, що [PERSON] було видано кредитну картку [NUMBER], а також Умов і Правил надання банківських послуг, що підтверджується змістом заяви позичальника, яка підписана відповідачем. Відповідач своїм підписом засвідчив на заяві на отримання кредиту, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згоден з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до змісту заяви позичальника, строк дії кредитної картки встановлено до лютого 2009 року. Отже, з 01 березня 2009 року у позивача виникло право вимоги за договором. Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором подано 29 жовтня 2013 року (а.с. 3). Враховуючи вище зазначені норми цивільного законодавства України, останнім днем пред'явлення вимог до відповідача про стягнення заборгованості є 01 березня 2012 року. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої зроблено у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч. 1 ст. 266 ЦК України). Суд, дослідивши письмові докази, вбачає, що позивачем пропущений строк позовної давності, тому вважає за необхідне застосувати позовну давність до спірних відносин та відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed