Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAC0GL01270119 від 26.03.2008 року у розмірі 15517,20 доларів США, що за курсом 26,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.02.2016 року складає 404745,56 грн.; сплачений судовий збір в сумі 6071,18 грн. Позивач посилається на те, що 26.03.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № HAC0GL01270119, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 13288,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 25.03.2028 грн. Відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 12.02.2016 року загальна заборгованість позичальника становить 15517,20 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 11059,11 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 2776,95 доларів США., заборгованості по комісії за користування кредитом - 63,91 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 869,19 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) - 9,58 доларів США, штраф (процентна складова) - 738,46 доларів США. [PERSON] звернулась до суду з уточненим зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просить визнати п.8.1 кредитного договору № HAC0GL01270119, укладеного 26.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], недійсним в частині включення до щомісячного платежу складової частини по сплаті комісії за користування кредитом з дати укладення договору; визнати п.8.1 кредитного договору № HAC0GL01270119, укладеного 26.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], недійсним в частині включення до щомісячного платежу складової частини по сплаті винагороди за резервування з дати укладення договору. Позивач посилається на те, що відповідно до умов п.8.1 кредитного договору банк надає кошти в розмірі 13288,00 доларів США строком повернення до 25.03.2028 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,0%, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зареєстрованих ресурсів. Період сплати з 20 по 25 число кожного місяця у сумі 127,45 доларів США для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. Розмір комісії, який включено до щомісячного платежу протягом дії договору різниться та складає від 4,00 до 4,93 доларів США. Протягом дії договору їй з порушенням вимог законодавства нараховане, та нею сплачено загальну суму в рахунок задоволення вимог по комісії у розмірі 165,42 доларів США. Зазначену умову кредитування вважає несправедливою та такою, що порушує права і інтереси позичальника та суперечить вимогам законодавства України, тому що фактично це комісія за надання та обслуговування кредиту, тобто компенсація сукупних послуг банку за рахунок позичальника, що є незаконним. Представник позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк», Кобзар С.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що [PERSON] отримала кредит у валюті, повинна була щомісяця сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 127,45 доларів США, але зобов'язання за умовами договору не виконує, тому станом на 12.12.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 15517,20 доларів США, що відповідає 404745,56 грн., також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в сумі 6071,18 грн. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, не визнала штраф (процентну складову) в сумі 738,46 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 869,19 доларів США та заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 63,91 доларів США, оскільки позивач необґрунтовано вимагає сплату і пені і штрафу (неустойки) одночасно, що недопустимо. Крім того, зазначила, що пеня є видом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором повинна нараховуватися у національній валюти, тобто в гривні. До того ж неправильно застосований курс долара США на дату звернення до суду. Просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 12, 76, 81, 235 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно кредитного договору № HAC0GL01270119 від 26.03.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредит у сумі 13288,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 25.03.2028 року. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дане визначення банківського кредиту - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Виходячи із редакції ч. 1 ст. 1046, ст.1054 Цивільного кодексу України грошові кошти передаються кредитодавцем позичальнику у власність, однак останній зобов'язується їх повернути та сплатити проценти кредитодавцеві. Згідно із ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим за кредитним договором станом на 12.02.2016 року існує заборгованість на загальну суму - 15517,20 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 11059,11 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 2776,95 доларів США., заборгованості по комісії за користування кредитом - 63,91 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 869,19 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) - 9,58 доларів США, штраф (процентна складова) - 738,46 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Що стосується вимоги про стягнення пені в розмірі 869,19 доларів США, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданої позивачем, то суд прийшов до наступного. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 УК України). Крім того, штраф та пеня є спорідненими, тому одночасне застосування штрафу та пені не можливе, а застосовується за вибором стягувача або пеня або штраф. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватися у грошовій одиниці України - гривні. Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи, що заборгованість по сплаті пені виникла 20.09.2008 року, а з позовом звернулись до суду 29.04.2016 року, тому позивачем пропущений строк спеціальної позовної давності. До того ж, законодавством України не передбачено нарахування та стягнення пені у іноземній валюті, тому суд вважає вимога в частині стягнення пені у розмірі 869,19 доларів США задоволенню не підлягає. Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Тому, суд вважає, позовна вимога в частині стягнення штрафу (процентна складова) в сумі 738,46 доларів США та комісії за користування кредитом в розмірі 63,19 доларів США задоволенню не підлягає. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 13845,64 доларів США. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті, в разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суд визначає в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню в цій валюті, з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну грошову одиницю на день здійснення платежу. Згідно розпорядження Національного банку України від 29.04.2016 року курс гривні до долару США на час подачі позову до суду складає 25,18 грн., тобто заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню складає 348633,21 грн. Що стосується позовних вимог зустрічного позову, то суд виходить з наступного. [PERSON] просить визнати п.8.1 кредитного договору № HAC0GL01270119, укладеного 26.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею, недійсним в частині включення до щомісячного платежу складової частини по сплаті комісії за користування кредитом та складової частини по сплаті винагороди за резервування з дати укладення кредитного договору. Однак, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] підписувала даний кредитний договір, тому була ознайомлена з його умовами, до того ж вона до вересня 2014 року сплачувала щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту згідно графіку, тобто поггоджувалася з умовами кредитного договору. Тому суд вважає позовні вимоги зустрічного позову не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір в сумі 6071,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № BOOO4B126I від 04.04.2016 року. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд стягує на користь позивача сплачені їм судові витрати у сумі 5229,50 грн., оскільки відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial