Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2015 року в м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого трапилася дорожньо-транспортна за участі транспортного засобу марки «Ауді» державний номерний знак «АС 2539 ВЕ» під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Шевроле» державний номерний знак «АС 6466 АО» під керуванням відповідача [PERSON], якого постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2015 року визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області Волинської області від 02.12.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В результаті вчинення даних правопорушень [PERSON] було завдано матеріальної шкоди [PERSON] власнику автомобіля [NUMBER]». Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно полісу № АЕ/5274272, тому [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Шевроле», складає 20 542,42 грн. без урахування ПДВ та з урахуванням зносу. ПАТ «Страховою компанією «Країна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та вплати страхового відшкодування згідно страхового акта № 09/37358/3.2.29 у розмірі 20 542,42 грн. ПАТ «Страхова компанія «Країна» виконала покладені на неї зобовязання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні. Оскільки відповідач вчинивши ДТП керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не повідомив ПАТ «Страхова компанія «Країна» про настання страхового випадку в належній формі протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП, позивач має право регресної вимоги до водія застрахованого транспортного засобу [PERSON] Враховуючи те, що страхове відшкодування відповідачем не сплачене, тому просить стягнути з нього в порядку регресу на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» 20 542 грн. 42 коп. та сплачені по справі судові витрати. Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Країна» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності, долучив платіжне доручення про сплату ним на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 20 524 грн. 42 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ч. 3 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Так, звернення до суду мало місце 01.08.2016 року, тобто до погашення відповідачем спірної заборгованості оплачено 16.08.2016 року. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. З огляду на те, що відповідач задоволив вимоги позивача після пред'явлення позову, то за правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд прийшов до висновку про обґрунтованість такої вимоги та необхідність її задоволення. При цьому з урахуванням вищенаведеного у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості слід відмовити, у зв'язку з добровільним погашенням боргу відповідачем. На підставі ст.ст. 1166, 1191, 1193 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved