Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши на те, що відповідно до умов договору б/н від 09.06.2006 року, [PERSON] 09.06.2006 року отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. з у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість, станом на 31.10.2015 року в сумі 23149,40 грн., яка складається: 5171,25 грн. - заборгованість за кредитом; 14588,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1811,49 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1078, 54 грн. - штраф (процентна складова). Крім зазначеного, позивач просив стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1218 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що кредитні кошти дійсно брав. Сплачував в рахунок заборгованості по кредиту скільки міг, але підприємство на якому він працює, на даний час знаходиться в простої і можливості сплачувати кредит у нього немає. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.06.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого прав та обов'язків є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н. Судом встановлено, що відповідно до умов договору б/н від 09.06.2006 року, Відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. з у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У строки, встановлені кредитним договором, відповідач свої зобов'язання не виконав.Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що відповідач порушив умови договору, тим самим позов в частині стягнення заборгованості за кредитом - 5171,25 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 14588,12 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 1811,49 грн., підлягає задоволення. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1078,54 грн., виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: partial