Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» 06.06.2014 року пред'явило позов до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 108 680 доларів США із сплатою 15% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 09.09.2018 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 09.04.2014 року виникла заборгованість в сумі 194 754,19 доларів США та 211 084,90 гривень. Одночасно з кредитним договором та на його виконання з відповідачем було укладено договір іпотеки від 10.09.2008 року, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,8253 га, надана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Нижньорожанківської сільської ради Сколівського району Львівської області, урочищі «Жолоби» Сколівського району Львівської області, на яку позивач просить звернути стягнення, справу розглянути за відсутності його представника, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повторно у судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак не навів поважних причин його неявки у судове засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із кредитного договору № 612/38-58 від 10.09.2008 року вбачається, що АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є ПАТ «Укрсоцбанк», надало відповідачу кредит у сумі 1108 680 доларів США із сплатою 15% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 09.09.2018 року на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до п.п. 3.3.7., 3.3.8. кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати сплату комісії та процентів за використання кредиту в порядку і розмірі, визначених даним договором, забезпечувати своєчасне і в повному обсязі погашення кредиту з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями. Умови вищевказаного кредитного договору [PERSON] не виконував, у зв'язку виникла заборгованість, яка станом на 09.04.2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку, становить 194 754,19 доларів США та 211 084,90 гривень. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 1049 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Нормою ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З копії іпотечного договору від 10.09.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідно до умов кредитного договору і на забезпечення його виконання, вбачається, що відповідач, передав в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,8253 га, надану для ведення особистого селянського господарства та розташовану на території Нижньорожанківської сільської ради Сколівського району Львівської області, урочищі «Жолоби» Сколівського району Львівської області, кадастровий номер 4624584300:05:000:0128. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За умовами п.п. 2.4.3., 3.1. та ст. 4 вказаного іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ураховуючи наведене і те, що боржник-відповідач не виконує свої основні зобов`язання за кредитним договором, є підстави для задоволення вимог іпотекодержателя-позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 3 654 гривні, пов'язаних з сплатою судового збору.

Outcome: approved