Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 22 січня 2013 року кредитного договору № б./н., [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 30 січня 2015 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача 17\~170,98 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 8 606,44 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6\~570,68 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредитом 700 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 793,86 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, відповідач позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 22 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % місячних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії (а.с. 4). Повернення кредиту передбачалося шляхом внесення позичальником щомісячних платежів в розмірі 7 % від заборгованості. Укладений Банком та відповідачем кредитний договір, складається з заяви позичальника, з якої вбачається, що [PERSON] було видано кредитну картку, а також Умов і Правил надання банківських послуг, що підтверджується змістом заяви позичальника, яка підписана відповідачем. Відповідач своїм підписом засвідчив на заяві на отримання кредиту, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згоден з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитом [PERSON] користувалася, але не виконувала належним чином грошові зобовязання за договором. Розмір заборгованості позичальника за кредитним договором на 30 січня 2015 року становить 17\~170,98 грн. (а.с. 3). Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1054 ЦК України. За цих обставин та відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, розмір заборгованості викладений в позовній заяві суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 243,60 грн. (а.с. 36).

Outcome: approved