Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.06.2007 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк, на підставі п.п.3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконала. В звязку з чим станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 13\~827,49 грн., яка складається з наступного: 722,73 грн. - заборгованість за кредитом; 9058,21 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3\~150,00 грн.\~- заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 646,55 грн., - штраф (процентна складова), які позивач і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] зявилась в судове засідання разом із своїм представником [PERSON], проти позову заперечувала, додатково пояснила, що дійсно отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку, якою користувалася, однак вже як два роки в неї склалося тяжке матеріальне становище, тому сплачувати кредит за умовами які були зазначені в договорі в неї не було можливості, просила суд застосувати строки позовної давності, оскільки вважає, що строк позовної давності сплив. Відповідачка також зазначила, що на даний час її кредитна картка заблокована, а ПАТ КБ «ПриватБанк» не інформував її про наявність заборгованості. Представник відповідачки [PERSON] підтримав заперечення [PERSON], просив суд відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові у звязку зі спливом строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). Згідно\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст.\~1049, ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 04.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, складає між нею та банком договір. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, видав платіжну карту та відкрив картрахунок. Згідно з п.3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на платіжну картку встановлюється за рішенням банку, клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифами, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. [PERSON] свої зобовязання за даним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість у розмірі 13\~827,49 грн., яка складається з наступного: 722,73 грн. - заборгованість за кредитом; 9058,21 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3\~150,00 грн.\~- заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 646,55 грн., - штраф (процентна складова). Відповідачка у добровільному порядку не погасила вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, її посилання на те, що в неї склалось тяжке матеріальне становище не знайшло підтвердження, оскільки вона суду не надала стосовно цього жодного документу. Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення є правом, а не обов'язком суду відповідно до Узагальненням судової практики Верховного Суду України розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин. При цьому істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені та штрафу. Умовами надання кредиту, які є невід'ємною складовою кредитного договору, передбачено також стягнення штрафу та пені за невиконання зобов'язань, а тому як кредитний договір, так і умови повинні виконуватися в обовязковому порядку. Але відповідачка наполягала на розгляді справи, надавати документи на підтвердження свого тяжкого матеріального становища відмовилась. Також суд зазначає, що на вимогу суду ПАТ КБ «ПриватБанк» надав документи стосовно договору, з яких вбачається, що термін дії кредитної картки, яка була відкрита на імя [PERSON] закінчився в грудні 2013 року. Останній платіж відповідачкою був здійснений 28.11.2012 року. Кредитний ліміт станом на 14.06.2007 року був встановлений 1980,00 грн., впродовж періоду з 2007 року по 2013 року кредитний ліміт змінювався 13 разів. В останнє кредитний ліміт був зменшений до 730,00 грн. 19.08.2013 року. Стосовно застосування строків позовної давності, суд також не може погодитись, оскільки у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 267 ЦК України, \~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене\~право підлягає захисту. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Відповідно до правової позиції ВСУ, який було зроблено під час розгляду справи №6-167 цс 14, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу або із закінченням строку кредитного договору. Строк дії картки закінчився в грудні 2013 року, тому і з цього часу повинен відраховуватись строк позовної давності. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу\~ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved