Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02.10.2012 року в сумі 14370,32 грн., яка складається з 4364,15 грн. заборгованості за кредитом; 2252,84 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 4364,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 3389,33 грн. штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди та судові витрати у розмірі 1378 грн., мотивуючи тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 02.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9037,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка дала згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідачка надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання виконав за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідачка зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала і станом на 08.11.2016 року має заборгованість в сумі 14370,32 грн., яка складається з 4364,15 грн. заборгованості за кредитом; 2252,84 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 4364,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 3389,33 грн. штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і до початку розгляду справи по суті 14.02.2017 року предявила зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила визнати кредитні правовідносини по «Генеральному соглашению о реструктуризации задолженности и присоединения к Условиям и правилам предоставления продукта кредитных карт от 02.10.2012 г.» (далі Генеральна угода) недійсними з підстав недотримання вимог, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, визнати кредитні договори SAMDN50000019243282 від 16.01.2008 року та SAMDN51000020128650 від 23.02.2008 року виконаними, повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь суму сплачених відсотків в розмірі 7057 грн. Вимоги мотивує тим, що на підставі кредитного договору SAMDN50000019243282 від 16.01.2008 року отримала споживчий кредит у сумі 500 грн. та SAMDN51000020128650 від 23.02.2008 року 3000 грн. В зазначених договорах встановлено строк повернення кредиту три роки та не були вказані розмір щорічної процентної ставки, розмір обовязкового щомісячного платежу пені, тощо. Тобто вказані кредитні договори були укладені як безвідсоткові та на умовах споживчого кредитування. Відповідачка зазначила, що в період з 12.02.2008 року по 17.12.2010 року по даним договорам вона повністю повернула кошти в сумі 4044 грн., сплативши 3500 грн. тіло кредиту та 544 грн. за обслуговування кредиту. 02.10.2012 року працівники банку запропонували відповідачці укласти новий кредитний договір, на що вона погодилася, щоб отримати кредит у розмірі 9037,80 грн. Уклавши договір, а саме Генеральну угоду, пізніше зрозуміла, що надана їй карточка не передбачає отримання нею кердиту, а лише в односторонньому порядку можна вносити на цю картку грошові кошти з метою повернення заборгованості, яка вдвічі перевищує тіло споживчого кредиту по договорах SAMDN50000019243282 від 16.01.2008 року та SAMDN51000020128650 від 23.02.2008 року. Однак прийняла для себе рішення по мірі можливості сплачувати навязану їй банком кабальну заборгованість і на даний час сплатила 6513 грн. При укладанні первинних кредитних договорів SAMDN50000019243282 від 16.01.2008 року та SAMDN51000020128650 від 23.02.2008 року та Генеральної угоди не були дотримані вимоги, передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів», Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168. Відповідачка також зазначила, що банку повернуто кошти в сумі 10557 грн., що втричі перевищує сумарний розмір споживчого кредиту по кредитних договорах SAMDN50000019243282 від 16.01.2008 року та SAMDN51000020128650 від 23.02.2008 року. Позивач не надав доказів, що даними договорами було передбачено нарахування відсотків, комісії, пені, штрафів тощо. Представник позивача зустрічий позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою дієздатною особою, якою підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Так, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. З моменту оформлення кредитного договору пройшло вісім років. За цей період позичальник в банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ними погодилася. Між банком та відповідачкою було укладено два кредитні договори: договір Кеш-кредиту та кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка власноруч підписала Довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30», в якій зазначено як початкову відсоткову ставку так і умови нарахування неустойки. Відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без зазначення цільового призначення, а тому даний договір не можна вважати споживчим. Оскільки у позичальника виникла значна заборгованість по кредитних договорах, яку позичальник не мав змоги закрити самостійно та увійти у графік погашення платежів згідно договору, кредитор задля поліпшення відносин з клієнтом, виведення останнього із прострочення за кредитом, здійснив дії щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором. Підтвердженням волі позичальника до дії реструктуризованого кредитного договору є насамперед факт сплати ним тривалий час обумовленого сторонами у додатковій угоді розміру платежу, що також є підставою визнання чинності укладеного договору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] обгрунтований та підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами були укладені кредитні договори SAMDN50000019243282 від 16.01.2008 року та SAMDN51000020128650 від 23.02.2008 року на підставі яких [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 3500 грн. В звязку з виникшою у відповідачки заборгованістю по кредитних договорах 02.10.2012 року між позивачем та відповідачкою укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка отримала кредит у розмірі 9037,79 грн. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 02.10.2012 року банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 9037,80 грн. на строк 24 місяці, з 02.10.2012 року по 31.10.2014 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9037,80 грн., в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, виплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказаних в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 452,25 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2014 року. З п. 2.2 Генеральної угоди слідує, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник виплачує банку штраф в розмірі 3389,33 грн. Згідно п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. З виписки по кредиту [PERSON] слідує, що вона здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту та за період з 02.10.2012 року по 31.01.2017 року сплатила 6521,92 грн. Таким чином відповідачка свої зобов'язання виконала частково і станом на 08.11.2016 року має заборгованість в сумі 14370,32 грн., яка складається з 4364,15 грн. заборгованості за кредитом; 2252,84 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 4364,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 3389,33 грн. штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. В судовому засіданні відповідачка не заперечила проти укладення 02.10.2012 року кредитного договору, яким передбачено сплату суми отриманого кредиту, відсотків, неустойки, пені, штрафів тощо. Підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сума сплаченого при подачі позову судового збору. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 1054 ЦК України та

Outcome: approved