Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 17 січня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється банком, і вона дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. [PERSON] належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань, в зв'язку із чим станом на 31 січня 2017 року має заборгованість в розмірі 15 043,11 грн., яка складається із наступного: 179,82 грн. - заборгованість за кредитом; 10 270,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 692,53 грн. - штраф (процентна складова), і яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав та пояснив суду, що відповідачці було видано карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Щомісячні обов'язкові платежі по вказаній карті відсутні, у разі відсутності погашення боргу включається механізм пені та штрафів. До 2015 року пеня нараховувалась за кожний день прострочення, а з 2015 року - по 100 грн. щомісячно. З розрахунку заборгованості вбачається, що в даному випадку списання боргу проводилось з іншої карти. В зв'язку із чим в 2014 році припинили списання боргу з банківської карти, пояснити не може. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг [PERSON] повинна була сама отримувати виписки в банку і контролювати погашення нею кредиту. Крім зазначеного, в березні 2012 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тобто строк дії кредитної картки було продовжено. Просив позов задовольнити та стягнути з [PERSON] суму боргу в сумі 15 043,11 грн. та судовий збір в розмірі 1 600 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник відповідачки позовні вимоги не визнала та пояснила суду наступне. Позивачем при зверненні до суду були порушенні строки звернення за захистом своїх прав, оскільки договір було укладено 17 січня 2007 року, грошові кошти відповідачкою з карткового рахунку були зняті 15 березня 2007 року, строк повернення кредиту - 1 місяць. В разі непогашення боргових зобов'язань у банку виникає право звернення з вимогою виплати заборгованості. Виходячи з наведеного, право вимоги у позивача виникло 15 квітня 2007 року. Погашення кредиту відбувалось шляхом списання грошових коштів з пенсійної карти відповідачки, останній платіж був 12 січня 2014 року, але банк до [PERSON] із вимогами про погашення боргу не звертався. Позивачка вважала, що кредит нею погашено в повному обсязі. Про застування строків позовної даності представником відповідачки подано письмову заяву, яку вона просила врахувати при ухваленні рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується статутом Банка. Відповідно до укладеного із ЗАТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 17 січня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між нею та банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надав відповідачці картку та кредитні кошти. Відповідачка не сплачувала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Погашення кредиту - поповнення карткового рахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на картковий1 рахунок, а також шляхом договірного списання з інших рахунків клієнта. Строки і порядок погашення кредиту (кредитного ліміту) по платіжній картці з установленим мінімальним обов'язковим платежем наведений в пам'ятці клієнта, яка являється невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і часткою заборгованості по кредиту. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що відповідачкою допущені порушення зобов'язання за кредитним договором, і вона станом на 31 січня 2017 року має заборгованість в розмірі 13 850,58 грн., яка складається із наступного: - 179,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 10 270,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 3 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Суд зазначає, що складова заборгованості відповідачки перед банком у цій справі за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 3 400 грн., хоча і має назву «заборгованість за пенею та комісією», але фактично є виключно заборгованістю за пенею, що підтверджується Умовами та правилами надання банківських послуг. Нараховані банком відповідачці у цій справі за вищезазначеним кредитним договором штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 692,53 грн. - штраф (процентна складова) дійсно передбачені п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. Проте, штраф та пеня є різновидом одного виду відповідальності (цивільної), Умовами та правилами надання банківських послуг вони нараховуються за ті самі види порушень відповідача за вищезазначеним договором, а тому у даному випадку порушуються вимоги ст. 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, необхідно відмовити банку у задоволенні його позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 692,53 грн. (процентна складова). П.п. 3.1, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, його вид і строк дії визначені в Заяві, і пам'ятку клієнта, підписанням яких клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття карткового рахунку, зазначена в розділі «відмітки Банку» заяви. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 17 січня 2007 року, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Згідно з умовами даного договору відповідачка повинна була кожного місяця вносити відповідні платежі, які списувались позивачем в автоматичному режимі з іншого карткового рахунку [PERSON] Останній платіж відповідно до наданого банком розрахунку було здійснено 12 січня 2014 року в сумі 64,21 грн. 07 березня 2012 року [PERSON] було вдруге підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил. Позивачем не надано суду Пам'ятку клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із Заявою та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору (у разі відсутності їх визначення у Заяві), як: строки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обов'язкового платежу, вид та строк дії кредитної картки. Крім того, у заявах позичальника від 17 січня 2007 року та 07 березня 2012 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, тому Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 17 січня 2007 року. Оскільки останній добровільний платіж відповідачкою був здійснений 12 січня 2014 року, позивач, звернувшись до суду із даним позовом 01 березня 2017 року, пропустив строк звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: dismissed