Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 березня 2012 року в розмірі 22 887,05 грн. Позов обґрунтований тим, що 16 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний договір, укладений між сторонами, складається з підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг та [PERSON], які викладені на сайті www.privatbank.ua. Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~виконано повністю. Відповідач [PERSON]в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобовязання щодо повернення чергових частин суми кредиту. Станом на 02 серпня 2017 року заборгованість відповідача по кредиту становить 22 887,05 грн. Просили позов задовольнити повністю. Стягнути з відповідача по справі на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 22\~887,05 грн. боргу та понесені ними судові витрати в сумі 1 600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повністю, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заочний розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 та ч.1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 16 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Підписуючи договір відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Судом встановлено, що 16 березня 2012 року, укладаючи кредитний договір, відповідачем [PERSON]підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно цієї анкети-заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості позичальника [PERSON]вбачається, що станом на 02 серпня 2017 року заборгованість по кредиту становить 22\~887,05 грн., з яких: 12 298,67 грн. заборгованість за кредитом, 2 459,62 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, пеня 6\~562,71 грн, штрафи 500,00 грн. фіксована частина, 1 066,05 грн. процентна складова. Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру пені, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягом із Умов і правил надання банківських послуг. Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафів, вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 16 324,34 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 12 298,67 грн. \~кредит, 2 459,62 грн.\~проценти за користування кредитом та штрафи\~500, 00 грн. фіксована частина, 1 066,05 грн.\~процентна складова. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial