Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач, 02.10.2019 р. звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.08.1999 р. вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрована її колишня невістка, [PERSON] , але не проживає з 2010 року. Враховуючи, що відповідач не проживає тривалий час у вказаному будинку, її фактичне місце проживання невідоме, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку ст.\~130 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилась, відзив до суду не подала. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 17.12.2019 р. вирішено провести заочний розгляд справи. За таких підстав, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, від якого надійшла відповідна заява про розгляд справи за її відсутності, що не перешкоджає вирішенню спору, та відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правові норми із наведенням мотивів їх застосування. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.1999 р., [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці розміром 2000 кв. м. (а.с.8-9). Згідно з копією будинкової книги (а.с.4-7) та довідки про склад сім`ї від 19.09.2019 р. (а.с.13) відповідач, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 19.10.1999 р. в належному позивачу будинку [ADDRESS] , але згідно акту депутата [PERSON] від 14.09.2019 р. за даною адресою не проживає з 2010 року (а.с.13). Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 319, 321 ЦК України). Позивач утримує вказаний будинок, сплачує комунальні послуги, проте реєстрація місця проживання відповідача порушує її право власності на нерухоме майно та ускладнює оплату комунальних платежів, оформлення субсидії, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні платежі з розрахунку на всіх зареєстрованих в даній квартирі осіб. Згідно із положеннями ст.ст. 16, 383, 386, 391 ЦК України, власник … будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користувача житловим приміщенням… Під час розгляду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї. Так, власник житла має право вимагати визнання колишнього члена його сім`ї таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права користування цим приміщенням із зняттям останнього з реєстрації, що відображено в п. 34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно ч.1\~ст. 383 ЦК України власник житлового будинку … має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є колишнім членом сім`ї власника (колишня невістка), тривалий час понад 9 років не проживає в цьому приміщенні без поважних причин, тому і підстав для збереження права користування за нею відсутні. Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування. Суд вважає, що реєстрація відповідача у будинку, який належить позивачеві, порушує її права, оскільки перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування належним позивачу житлом, доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386,391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-81, 128, 141, 206, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved