Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулось в суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 17.09.2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIW3AK05372313. Згідно договору позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 32847,97 доларів США на термін до 15.09.2012 року, а відповідач в свою чергу зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 19.01.2015 року утворилась заборгованість у сумі 121391,91 доларів США, з яких: 32671,40 доларів США заборгованість за кредитом, 25633,01 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2483,46 доларів США заборгованість з комісії за користування кредитом, а також 60604,04 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, яку позивач просить стягнути з відповідача на їх користь. 19.06.2015 року [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору № VIW3AK05372313 від 17.09.2007 року, мотивуючи заяву тим, що останній не був наданий кредит, а була відкрита не поновлювальна кредитна лінія до 15.09.2012 року включно. Вважає, що банк, предявляючи позов, розмір заборгованості за кредитним договором визначив на власний розсуд. До позовної заяви додані розрахунки щодо неповернення заборгованості за кредитним договором, які не можуть бути доказом підтвердження заборгованості, так як вони підписані невідомою особою, що вбачається з відсутності прізвища, імя по батькові особи, яка підписала ці розрахунки та без зазначення займаної нею посади. Крім того, зі змісту розрахунків не зрозуміло, яким чином позивачем визначався розмір заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення цієї заборгованості, розмір відсотків та комісій. Також ПАТ КБ «Приватбанк» неодноразово звертався до суду з подібними позовами, на які суди приймали ухвали та рішення, а саме: 05.12.2011 року Ленінський районний суд м. Вінниці у справі № 2-3553/11 прийняв заочне рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № VIW3AK05372313 в сумі 354\~597, 57 грн. та звернув стягнення на предмет застави автомобіль.04.08.2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в справі № 2-5390/11 прийняв рішення про звернення стягнення на автомобіль, в погашення заборгованості за договором кредиту в розмірі 39\~189, 27 доларів США. Просила суд визнати недійсним кредитний договір № VIW3AK05372313 від 17.09.2007 року. В ході судового розгляду представник позивача змешив позовні вимоги, за обставин, викладених в позові та просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитом, яка утворилась станом на 19.01.2015 року в сумі 76549,92 доларів США, з яких: 2805,10 доларів США заборгованість за кредитом, 16914,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1333,71 доларів США заборгованість з комісії за користування кредитом, а також 55496,79 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] уточнену позовну заяву підтримав за обставин викладених в позові, просив суд уточнений позов задовольнити, зустрічну позовну заяву не визнав. Представник відповідача позивача [PERSON] уточнену позовну заяву не визнав, просив суд відмовити у її задоволенні, зустрічний позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив суд його задовольнити та визнати недійсним договір № VIW3AK05372313 від 17.09.2007 року. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 212/2016/2012, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення, зустрічний позов позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.09.2007 року [PERSON] у ПАТ КБ Приватбанк було відкрито непоновлювану кредитну лінію № VIW3AK05372313 в розмірі 45\~821,57 доларів США. Згідно договору позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 32847,98 доларів США на термін до 15.09.2012 року для придбання автомобіля, а також у розмірі 34 грн. та сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 12 та у розмірі 12\~973,59 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,93% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісячно в Період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу (а.с.12-13). Згідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витати згідно кредитного договору. Згідно п. 7.4 при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с. 12-13). Відповідно до п. 4.1. вище зазначеного договору у разі порушення позичальником будь якого з зобовязань передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3, 7.4 цього договору банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати (а.с. 12-13). Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 19.01.2015р. виникла заборгованість перед банком по кредитному договору в розмірі 76549,92 доларів США (а. с. 96-98). Норми ст.ст. 509, 623 625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.02.2012р. заочне рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05.12.2011р. було скасовано, а ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.04.2012 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON]І про звернення стягнення залишено без розгляду, оскільки аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська(а. с. 80, справа № 212/2016/2012). Право ПАТ КБ «Приватбанк» порушено невиконанням [PERSON] взятих на себе зобовязань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості по кредитному договору, а саме: - заборгованість по кредиту в сумі 2 805 ( дві тисячі вісімсот п»ять) доларів США 10 центів, що еквівалентно 58 935 (п»ятдесят вісім тисяч дев»ятсот тридцять п»ять)грн. ,15 коп.; - заборгованість по процентам в розмірі 16 914 (шістнадцять тисяч дев»ятсот чотирнадцять ) доларів США, 32 центів, що еквівалентно 355 369 ( триста п»ятдесят п»ять тисяч триста шістдесят дев»ять ) грн. 86 коп.; - заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту в розмірі 1333( одна тисяча триста тридцять три ) доларів США 71 центів, що еквівалентно 28 021,25 грн. Що стосується стягнення заборгованості по пені, суд зазначає про наступне. Згідно із частиною 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.1, 2 ст. 551 ЦК України). Відповідно до п. 4.1. вище зазначеного договору у разі порушення позичальником будь якого з зобовязань передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3, 7.4 цього договору банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати (а.с. 12). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення права, а до суду звернувся лише 17.02.2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Разом з тим, ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Оскільки згідно наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором № VIW3AK05372313 від 17.09.2007 року, розмір пені за рік до дня предявлення позову більший від розміру боргового зобовязання, розмір пені необхідно зменшити до розміру боргового зобовязання. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 року № 6-100цс 14, яка є обовязковою відповідно до ст. 360 -7 ЦПК України. Таким чином до стягнення підлягає сума боргу по пені в розмірі 442\~326,26 грн. Вимога [PERSON], щодо визнання недійсним кредитного договору № VIW3AK05372313 від 17.09.2007 року не підлягає до задоволення оскільки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Згідно частин 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними для визнання правочину недійним за ст. 231 ч.1 ЦК України необхідно встановити наявність факту фізичного чи психічного тиску, а за ст. 233 ЦК України необхідна обовязкова наявність зазначених двох умов наявність тяжкої обставини та очевидна невигідність укладених угод, при цьому укладення угоди на невигідних умовах спричинюється впливом тяжкої обставини. Відповідно до кредитного договору № VIW3AK05372313 від 17.09.2007 року, [PERSON] особисто ознайомилась з договором та підписала його, жодних нарікань з цього приводу не висловлювала(а.с. 12-13). З обставин справи вбачається, що [PERSON] отримала кредит у банку цілком свідомо, вона усвідомлювала, що дані кошти будуть використані для купівлі автомобіля. Таким чином, звернення [PERSON] із зазначеним позовом зумовлено обєктивними утрудненнями щодо виконання зобовязань по кредитному договору, зростанням курсу валюти на даний час, оскільки при укладенні договору не виникало будь-яких розбіжностей щодо його умов. Відсутність у позивача необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення, зустрічний позов позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору до задоволення не підлягає. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ Про судовий збір суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір 3654,00грн.

Outcome: partial