Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Універсал Банк». 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується п.1.1. Статуту ПАТ «Універсал Банк». 17 січня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-2008-024, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 137\~896,00 швейцарських франків, строком до 10 січня 2028 року зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр.-т. Перемоги, 7 кв.50. 10 квітня 2009 року, 10 липня 2009 року, 31 липня 2009 року, 10 грудня 2009 року, 28 грудня 2009 року, 11 травня 2011 року, 29 листопада 2011 року, 11 грудня 2012 року, 11 листопада 2013 року, 25 червня 2014 року було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: з 10 квітня 2009 року по 09 липня 2009 року встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 5,91% річних, з 10 липня 2009 року по 09 грудня 2009 року - 5,08% річних; з 10 грудня 2009 року по 09 січня 2011 року - 3,6% річних; з 10 січня 2011 року по 10 травня 2011 року - 13,34% річних; з 11 травня 2011 року по 09 листопада 2011 року - 3,55% річних; з 10 листопада 2011 року по 28 листопада 2011 року - 14,08% річних, з 29 листопада 2011 року по 09 листопада 2012 року 3,5% річних, з 10 листопада 2012 року по 10 грудня 2012 року - 10,96% річних, з 11 грудня 2012 року по 10 листопада 2013 року - 6,00% річних, з 11 листопада 2013 року по 24 червня 2014 року 7,00% річних, з 25 червня 2014 року по 09 червня 2015 року - 3,00% річних, а починаючи з 10 червня 2015 року - 12,39% річних. Крім того, між позивачем та відповідачем [PERSON] 17 січня 2008 року було укладено кредитний договір № 002-2008-026, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у ПАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 60 000,00 швейцарських франків, строком користування до 10 січня 2028 року зі сплатою 11,45% річних. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. 10 липня 2009 року, 31 липня 2009 року, 10 грудня 2009 року, 28 грудня 2009 року, 10 травня 2011 року, 11 травня 2011 року, 10 листопада 2011 року, 30 листопада 2011 року, 11 грудня 2012 року, 11 листопада 2013 року, 25 червня 2014 року було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: з 10 липня 2009 року по 09 грудня 2009 року встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 5,26% річних, з 10 грудня 2009 року по 09 січня 2011 року - 3,97% річних; з 10 січня 2011 року по 09 травня 2011 року - 16,27% річних; з 10 травня 2011 року по 09 листопада 2011 року 4,94% річних; з 10 листопада 2011 року по 09 листопада 2012 року - 3,90% річних; з 10 листопада 2012 року по 10 грудня 2012 року - 13,46% річних, з 11 грудня 2012 року по 10 листопада 2013 року - 6,00%, з 11 листопада 2013 року по 24 червня 2014 року - 7,00% річних, з 25 червня 2014 року по 09 червня 2015 року - 3,00% річних, а починаючи з 10 червня 2015 року 15,30% річних. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме в порядку, передбаченому кредитними договорами, видав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на її рахунок № 26201000025704, що підтверджується випискою по рахунку відповідача [PERSON] Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 09 травня 2015 року відповідачу [PERSON] були направлені вимоги про погашення суми заборгованості. Нажаль, остання не вчинила жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Станом на 12 жовтня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 002-2008-024 від 17 січня 2008 року складає 147\~775,55 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 130 242,70 швейцарських франків; відсотки - 17 495,08 швейцарських франків; підвищені відсотки - 37,77 швейцарських франків. Заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року складає 64\~167,61 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 56 670,51 швейцарських франків; відсотки - 7 482,07 швейцарських франків; підвищені відсотки - 15,03 швейцарських франків. Загальний розмір заборгованості складає 211\~943,16 швейцарських франків. Для забезпечення виконання зобовязання відповідачем [PERSON] за кредитними договорами, 25 червня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договори поруки б/н окремо до кожного з кредитних договорів. Згідно п. 1.1. договорів поруки, ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитними договорами, згідно з п. 2.2. договорів поруки, позивач направив 09 травня 2015 року листи-вимоги до поручителя відповідача [PERSON], але, порушуючи п. 2.3. договорів поруки, поручитель не виконала умов договорів, суму заборгованості не повернула. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути солідарно із відповідачів суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 211\~943,16 швейцарських франків та витрати по сплаті судового збору. Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] 01 квітня 2016 року звернулася до ПАТ «Універсал Банк» із зустрічним позовом, в якому зазначала, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо при дотриманні субєктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Як позивачу відомо у ПАТ «Універсал Банк» на день укладена спірного договору не було індивідуальної ліцензії. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, положення, щодо обовязкового вираження зобовязань в грошовій одиниці України (гривні) також передбачені статтею 524 Цивільного кодексу України. Крім того, на день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 СНГ = 4,62 грн., а на сьогоднішній день становить 1 СНГ = 27,11 грн., що майже в шість разів більше. Отже, існує істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Тобто з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, яку позивачу необхідно сплачувати, в звязку із чим значно погіршився її фінансовий стан. Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час с порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у статті 3 Цивільного кодексу України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обовязків на шкоду позичальника, споживача кредитних послуг. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Таким чином, кредитний договір має бути в цілому на вимогу споживача визнаним недійсним. Згідно із статі 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Посилаючись на вищевикладене, просила суд визнати недійсними кредитні договори № 002-2008-024 та № 002-2008-026, укладені між нею та ПАТ «Універсал Банк» 17 січня 2008 року. 19 травня 2016 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про зміну підстави позову, в якій просила визнати недійсним кредитний договір №180 від 19 вересня 2007 року, укладений між нею та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на підставі ст..227 ЦК України. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ПАТ «Універсал Банк» [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги за первісним позовом не визнав, заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 17 січня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-2008-024, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 137\~896,00 швейцарських франків, строком до 10 січня 2028 року зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр.-т. Перемоги, 7 кв.50 (том №1 а.с.7-17). 10 квітня 2009 року, 10 липня 2009 року, 31 липня 2009 року, 10 грудня 2009 року, 28 грудня 2009 року, 11 травня 2011 року, 29 листопада 2011 року, 11 грудня 2012 року, 11 листопада 2013 року, 25 червня 2014 року було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: з 10 квітня 2009 року по 09 липня 2009 року встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 5,91% річних, з 10 липня 2009 року по 09 грудня 2009 року - 5,08% річних; з 10 грудня 2009 року по 09 січня 2011 року - 3,6% річних; з 10 січня 2011 року по 10 травня 2011 року - 13,34% річних; з 11 травня 2011 року по 09 листопада 2011 року - 3,55% річних; з 10 листопада 2011 року по 28 листопада 2011 року - 14,08% річних, з 29 листопада 2011 року по 09 листопада 2012 року 3,5% річних, з 10 листопада 2012 року по 10 грудня 2012 року - 10,96% річних, з 11 грудня 2012 року по 10 листопада 2013 року - 6,00% річних, з 11 листопада 2013 року по 24 червня 2014 року 7,00% річних, з 25 червня 2014 року по 09 червня 2015 року - 3,00% річних, а починаючи з 10 червня 2015 року - 12,39% річних (том №1 а.с.18-133). 17 січня 2008 року між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-2008-026, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у ПАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 60 000,00 швейцарських франків, строком користування до 10 січня 2028 року зі сплатою 11,45% річних. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби (том №1 а.с.134-144). 10 липня 2009 року, 31 липня 2009 року, 10 грудня 2009 року, 28 грудня 2009 року, 10 травня 2011 року, 11 травня 2011 року, 10 листопада 2011 року, 30 листопада 2011 року, 11 грудня 2012 року, 11 листопада 2013 року, 25 червня 2014 року було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: з 10 липня 2009 року по 09 грудня 2009 року встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 5,26% річних, з 10 грудня 2009 року по 09 січня 2011 року - 3,97% річних; з 10 січня 2011 року по 09 травня 2011 року - 16,27% річних; з 10 травня 2011 року по 09 листопада 2011 року 4,94% річних; з 10 листопада 2011 року по 09 листопада 2012 року - 3,90% річних; з 10 листопада 2012 року по 10 грудня 2012 року - 13,46% річних, з 11 грудня 2012 року по 10 листопада 2013 року - 6,00%, з 11 листопада 2013 року по 24 червня 2014 року - 7,00% річних, з 25 червня 2014 року по 09 червня 2015 року - 3,00% річних, а починаючи з 10 червня 2015 року 15,30% річних (том №1 а.с.145-250, том №2 а.с.1-18). Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме в порядку, передбаченому кредитними договорами, видав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на її рахунок № 26201000025704, що підтверджується випискою по рахунку відповідача [PERSON] (том №2 а.с.35) Для забезпечення виконання зобовязання відповідачем [PERSON] за кредитними договорами, 25 червня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договори поруки б/н окремо до кожного з кредитних договорів (том №2 а.с.19-34). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 09 травня 2015 року відповідачу [PERSON] були направлені вимоги про погашення суми заборгованості. Нажаль, остання не вчинила жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Станом на 12 жовтня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 002-2008-024 від 17 січня 2008 року складає 147\~775,55 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 130 242,70 швейцарських франків; відсотки - 17 495,08 швейцарських франків; підвищені відсотки - 37,77 швейцарських франків. Заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року складає 64\~167,61 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 56 670,51 швейцарських франків; відсотки - 7 482,07 швейцарських франків; підвищені відсотки - 15,03 швейцарських франків. Загальний розмір заборгованості складає 211\~943,16 швейцарських франків (том №2 а.с.36-41). 01 квітня 2016 року відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, проте, в силу ч. 5 ст. 261 ЦК України, заявлене клопотання суд не приймає до уваги, оскільки за зобовязання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В даному випадку, кредитними договорами № 002-2008-024 та № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року, передбачено кінцевий термін повернення кредиту 10 січня 2028 року. Крім того, згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитними договорами № 002-2008-024 та № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року, останній платіж по погашенню заборгованості за кредитом відповідач [PERSON] здійснила 09 січня 2015 року та 30 січня 2015 року відповідно (том №2 а.с.36-41). Таким чином, строк звернення до суду з даним позовом позивачем ПАТ «Універсал Банк» пропущено не було, так як позивач звернувся до відповідачів з позовом 13 листопада 2015 року. Що стосується зустрічних позовних вимог про визнання кредитних договорів № 002-2008-024 та № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року, укладених між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] недійсними, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справ» розяснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет). У звязку з наведеним не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. З огляду на те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті стягнення процентів за банківським вкладом (стаття 1061 Цивільного кодексу України) здійснюється також в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Крім того, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено, що між сторонами було погоджено всі істотні умови надання кредиту, що підтверджується підписами сторін в кредитних договорах та договорах поруки. Отже, підстав для визнання кредитних договорів № 002-2008-024 та № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року відповідно до чинного законодавства суд не вбачає. Щодо доводів відповідача [PERSON] про те, що на момент укладання спірних кредитних договорів між нею та ПАТ «Універсал Банк», у останнього не було індивідуальної ліцензії на надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження своїх аргументів відповідачем не надано, а судом не здобуто. Більш того, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2016 року по справі було призначено проведення судової економічної експертизи щодо вирішення питання чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] перед банком ПАТ «Універсал Банк» умовам укладених між сторонами спірних кредитних договорів, однак, експертизу проведено не було у звязку із несплатою відповідачем [PERSON] коштів за проведення судової економічної експертизи в справі (том №2 а.с.120, том №3 а.с.194). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором № 002-2008-024 від 17 січня 2008 року відповідач [PERSON] здійснила 09 січня 2015 року, а за кредитним договором № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року - 30 січня 2015 року. 09 травня 2015 року відповідачу [PERSON] були направлені вимоги про погашення суми заборгованості, а також у звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитними договорами, позивач направив 09 травня 2015 року листи-вимоги до поручителя відповідача [PERSON] щодо повернення суми заборгованості за кредитними договорами (том №2 а.с.51-59). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач ПАТ «Універсал Банк» діяв в межах та на підставі чинного законодавства, а тому позовні вимоги предявлені до поручителя відповідача [PERSON] є законними та обґрунтованими. Оскільки умови кредитних договорів № 002-2008-024 та № 002-2008-026 від 17 січня 2008 року, укладених між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON], не виконано, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення солідарно із відповідачів заборгованості за кредитом в розмірі 211\~943,16 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту 186\~913,21 швейцарських франків, відсотки 24\~977,15 швейцарських франків; підвищені відсотки 52,80 швейцарських франків. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 73\~902,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved