Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач 07.08.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 21091,10 грн., що виникла за кредитним договором №2003680157 укладеним 02.05.2013 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 02.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2003680157, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 19059,64 грн. строком користування на 24 місяці, під 0,01 % річних. З метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені п.1.1 договору суми кредиту на користь продавця в рахунок оплати товару та послуг, що передбачено п. 1.2.2 кредитного договору. Згідно умов кредитного договору (п.1.4.1 - п.1.4.7), позичальник зобов'язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 02.05.2015 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно до умов договору факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк передав, а Факторинг прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. 25.03.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рекомендованим листом на адресу відповідача надіслано повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 01.08.2014 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 21091,10 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 19059,64 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 1,72 грн.; комісія за РО - 2029,74 грн. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 06.02.2015 року представник позивача Кирилюк Л.А. не з'явилась та подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, та просила провести розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 02.05.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2003680157, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 19059,64 грн. строком користування на 24 місяці, під 0,01 % річних (а.с. 6-9). Згідно умов кредитного договору (п.1.4.1 - п.1.4.7), позичальник зобов'язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 02.05.2015 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до умов договору факторингу №24.03.2014 від 24.03.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та витягу з додатку банк передав, а Факторинг прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору (а.с. 21-24, 25). Відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги від 24.03.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право вимоги до відповідача за кредитним договором №2003680157 (а.с. 26). 25.03.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рекомендованим листом на адресу відповідача надіслано повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту (а.с. 18, 19). У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 01.08.2014 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 21091,10 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 19059,64 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 1,72 грн.; комісія за РО - 2029,74 грн. (а.с. 20 - розрахунок заборгованості). Уклавши з банком зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.6) ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 05.08.2014 року (а.с.5), а також 420,00 грн. витрат понесених позивачем за розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» про виклик відповідача в судове засідання (а.с. 100). На підставі наведеного та

Outcome: approved