Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

\~ \~Перший заступник\~керівника Білоцерківської\~місцевої прокуратури\~в інтересах\~держави в\~особі Білоцерківської\~міської ради,\~Білоцерківської міської\~лікарні №2\~звернувся до\~суду з\~позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Білоцерківської міської лікарні №2 на відповідний рахунок кошти, витрачені на стаціонарне лікування від злочину малолітнього [PERSON], в сумі 5900грн. 20коп. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 14.08.2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, на підставі ст.46 КК України, в звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий [PERSON] з 20.06.2017 року по 30.06.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2. Вартість лікування [PERSON] склала 5900грн. 20коп. Тому, відповідно до ст.1206 ЦК України, відповідач зобовязаний відшкодувати витрати Білоцерківській міській лікарні №2 на лікування потерпілого від злочину. В підготовчому судовому засіданні прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи: міського фінансового управління Білоцерківської міської ради в підготовче судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 14.08.2017 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, на підставі ст.46 КК України, в звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження №12017110300000157 закрите. Дана ухвала набула законної сили 22.08.2017 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ст.128 КК України, потерпілим є [PERSON], який в період з 20.06.2017 року по 30.06.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2, і на його лікування витрачено коштів на суму 5900грн. 20коп., що підтверджується калькуляцією Тетіївської центральної районної лікарні від 15.02.2017 року №137. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів,що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат на лікування потерпілого, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути 704грн. 80коп. судового збору, оскільки, позивач згідно законодавства звільнений від його сплати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved