Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилався на те, що 04.02.2008р. між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 010/14-10/51, згідно якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 250000 доларів США, зі сплатою 12,75% річних з кінцевим терміном погашення 02.08.2018р. Факт одержання [PERSON] коштів стверджується меморіальним ордером. Крім цього, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача, між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений Договір поруки № 010/14-10/51-36, відповідно до умов якого поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати в солідарному порядку за зобов'язання позичальника по кредитному договору. Між банком та відповідачами було також укладено ряд додаткових угод до кредитного договору № 010/14-10/51 від 04.02.2008р. та договорів поруки і застави з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України. Однак [PERSON] не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 19.09.2012р. її заборгованість по кредиту становить 2085505,11грн., з яких: 246295,64 доларів США (1968641,05грн.) - заборгованість по кредиту; 14069,35 доларів США (112456,31грн.) - заборгованість по відсотках; 254,43 долари США - пеня по кредиту; 297,02 доларів США - пеня по відсоткам, всього по пені - 551,45 доларів США (4407,74грн.). Тому просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 02.04.2014р. представник позивача уточнив позовні вимоги, долучив розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором від 04.02.2008р. станом на 17.03.2014р. та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 3014420,21грн. та судові витрати по справі. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання додаткових угод від 11.12.2009р. та 08.06.2011р. до кредитного договору № 010/14-10/51 від 04.02.2008р. недійсними. В обґрунтування якого покликались на те, що на момент укладення оспорюваних додаткових угод ні [PERSON] ні [PERSON] не усвідомлювали, що ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» збільшує суму кредиту, що була їм видана. Шляхом укладення таких додаткових угод ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», не пояснюючи негативні наслідки для позичальника, незаконно збільшив суму виданого кредиту з 250000 доларів США до 263129,99 доларів США, що призвело до збільшення розміру процентів, що нараховуються з тіла кредиту, а також штрафних санкцій. Про таке збільшення банком суми коштів за тілом кредиту вони дізнались лише при ознайомленні з позовною заявою, оскільки в додаткових угодах не чітко викладено оскаржувані ними умови, а додані до них графіки не дають можливості перевірити правильність розрахунків банку. Тому просили визнати недійсними додаткову угоду від 11.12.2009р. та додаткову угоду від 08.06.2011р. до кредитного договору № 010/14-10/51 від 04.02.2008р., укладеного між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - Ткачук Л.М. в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в позовній та заяві про уточнення позовних вимог (а.с.191). Просив первісний позов задоволити, у задоволенні зустрічного позову - відмовити. Представники відповідачів за первісним позовом (позивачів за зустрічним позовом) - [PERSON] та [PERSON] первісний позов заперечили, покликаючись на викладені в зустрічному позові (а.с.121-124) обставини. Просили зустрічний позов задоволити, у задоволенні первісного позову відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.02.2008р. між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 010/14-10/51, згідно якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 250000 доларів США, зі сплатою 12,75% річних з кінцевим терміном погашення 02.08.2018р. (а.с.10-13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості (а.с.7-9) [PERSON] порушувала графік погашення кредиту, внаслідок чого кредит вчасно не сплачувала. Таким чином [PERSON] станом на 19.09.2012р. має заборгованість перед позивачем в розмірі 2085,505,11грн., з яких: 246295,64 доларів США (1968641,05грн.) - заборгованість по кредиту; 14069,35 доларів США (112456,31грн.) - заборгованість по відсотках; 254,43 долари США - пеня по кредиту; 297,02 доларів США - пеня по відсоткам, всього по пені - 551,45 доларів США (4407,74грн.). А згідно розрахунку позивача станом на 17.03.2014р. (а.с.193-195) їх заборгованість становить 3014420,21грн. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, представником відповідача суду не подано. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобов'язань 04.02.2008р. між АТ «Райфайзен Банк Аваль» укладено договір поруки з [PERSON] (а.с.17), яка несе відповідальність за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору №010/14-10/51 від 04.02.2008р. Крім цього, між банком та відповідачами було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору № 010/14-10/51 від 04.02.2008р. та договорів поруки і застави: додаткова угода № 010/14-10/51-1 від 26.12.2008р.; додаткова угода № 010/14-10/51-2 від 23.06.2009р.; додаткова угода № 010/14-10/51-3 від 11.12.2009р.; додаткова угода № 010/14-10/51-4 від 25.12.2009р.; додаткова угода № 010/14-10/51-5 від 30.07.2010р.; додаткова угода № 010/14-10/51-6 від 18.06.2011р.; а також додаткова угода № 12/09-10/11-052-1 від 18.06.2011р. до договору застави основних засобів № 12/09-10/11-052-1 від 25.12.2009р. та додатковий договір № 010/14-10/51-36/1 від 08.06.2011р. до договору поруки № 010/14-10/51-36 від 04.02.2008р. (а.с.98-99,100,101-102,103,104-105,106,107,108-109,110,110-112,113,114 ). В той же час [PERSON] та [PERSON] просять визнати додаткові угоди від 11.12.2009р. та 08.06.2011р. до кредитного договору № 010/14-10/51 від 04.02.2008р. недійсними. Ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В судовому засіданні встановлено, що оспорювані додаткові угоди від 11.12.2009р. та 08.06.2011р. до кредитного договору № 010/14-10/51 від 04.02.2008р. зазначеним вище вимогам Закону відповідають. Доказів протилежного представниками відповідачів суду не подано, а наведені у зустрічному позові обставини не знайшли свого підтвердження. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, виходячи з меж заявлених первісних та зустрічних позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», що в свою чергу виключає задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved