overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач 01.03.21 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 10.08.01 р.. За час шлюбу у сторін народилось троє спільних дітей: сини - [PERSON] , 03 р. н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що спільне подружнє життя сторін не складалось, так як відсутнє взаєморозуміння, погляди на сім`ю є різними. У сім`ї виникають постійні конфлікти. Шлюб існує формально, вони спільно не проживають вже більше 5 р.. Примирення вважає неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. За ухвалою судді від 25.03.21 р. провадження у справі відкрито. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві було судом надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 13.05.21 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони спільно не проживають, мають трьох спільних неповнолітніх дітей, але позивач не бажає збереження свого шлюбу, про що говорить зміст позовної заяви; відповідач проти позову не заперечив засобом подання будь - якої заяви тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 10.08.01 р. відділом РАГСу Ковельського МУЮ Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 10.08.01 р., актовий запис № 297. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є вказані вище троє спільних неповнолітніх дітей, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх: так у сторін є спільні неповнолітні діти: син [PERSON] [PERSON] , син [PERSON] , а також син [PERSON] , що стверджується копією аркушів паспорта відповідача, де мається запис про дітей, який на даний час проживає окремо від сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного вище шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач 01.04.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 07.07.06 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей: сини [PERSON] , 08 р. н. , [PERSON] , 11 р. н .. Зазначає, що причиною звернення до суду стало те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя та тривалий час стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Шлюб існує формально. На примирення не згідна, можливостей для збереження шлюбу не вбачає. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що категорично заперечує проти можливого примирення сторін; зазначив, що позивач біля року у РП, а він постійно проживає з дітьми сторін. Сторони прийшли до обопільного рішення про доцільність розірвання їх шлюбу. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично досить тривалий проміжок часу, мають двох спільних неповнолітніх дітей, але не бажають збереження шлюбу і відповідач на даний час проти позову не заперечив, зокрема, засобом подання відзиву на позовну заяву тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07.07.06 р. Дідичівською сільрадою Ківерцівського району Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 07.07.06 р., актовий запис № 6. Та обставина, що у сторін є на даний час вказані вище двоє спільних неповнолітніх дітей, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх спільних неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач 01.04.2014 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім’ї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не з’явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з’явилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, про вручення судової повістки. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сім’ї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В зв’язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім’я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач 01.04.2015 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 14.07.2001 року у Петрівській сільській раді Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис №03. Від шлюбу у сторін народилась двоє доньок: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позов обґрунтовується тим, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та виховання дітей, протягом останнього року проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя не можливе. До судового засідання від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 14.07.2001 року у Петрівській сільській раді Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис №03, про що свідчить свідоцтво про одруження серії «[NUMBER]. Свідоцтва про народження серії «[NUMBER] та серії «[NUMBER] свідчать, що у сторін за час шлюбу народилось дві доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач 01.04.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 25.12.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Останні роки між нею та відповідачем постійно виникають сварки через те, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 21.06.2014 року. Вони з відповідачем проживають окремо. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливими. Спільне майно вирішили поділити добровільно. За їх домовленістю дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Осадча та стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.9). Вказала, що шлюбні відносини припинені з 21.06.2014 року. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Осадча. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.10). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з 21.06.2014 року. Вони з позивачем проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25.12.2002 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 21.06.2014 року з причини різних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства, частих сварок з цього приводу. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач 01.04.2016 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що їх спільні з відповідачем діти знаходяться на її утриманні, а відповідач з грудня 2014 року після припинення шлюбних стосунків лише деколи надає допомогу на дітей по 500 грн., хоча працює, однак має мінливий дохід, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вона працює продавцем у приватного підприємця, її заробітна плата щомісячно становить 1300 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково, оскільки він працює офіційно, отримує стабільно заробітну плату, тому згідний сплачувати аліменти, але не в твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку в розмірі 1/3 частини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, і які проживають разом з позивачкою і відповідно знаходяться на її утриманні. Згідно ст.ст.180, 181, 183, 184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2.стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4.інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідач повинен виконувати обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, є працездатним, працює, отримує заробітну плату, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню, однак стягнення слід проводити в частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, присудивши стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів, враховуючи, що обов'язок по утриманню дітей лежить не лише на відповідачу, а і на позивачу, те, що відповідач працює офіційно, отримує стабільно заробітну плату, і вказаний розмір не позбавить відповідача на прожитковий мінімум та можливість забезпечувати себе матеріально для задоволення фізіологічних потреб. Визначений розмір 1/3 від заробітної плати відповідача, а також зарплата позивача дозволять забезпечити необхідний прожитковий мінімум на дітей.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач 01.04.2019 року звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у шлюбі з 24 квітня 1993 року, шлюб зареєстрований Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №298 від 24.04.1993 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них відсутнє бажання бути разом, спільного господарства не ведуть. Позивач вказує, що примирення між ними неможливе, майнових спорів та спору щодо місця проживання дитини немає, оскільки щодо участі у вихованні дитини між сторонами досягнуто домовленості. Ухвалою суду від 04.04.2019 року позов залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позову, Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 18.04.2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 26.06.2019 року. У підготовче засідання 26 червня 2019 року сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Подали до суду заяви в яких просили розглядати справу за їх відсутності. [PERSON] вказав, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач 01.04.2021 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 16.11.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини з січня 2021 року припинені, проживають окремо. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки, ведення спільного господарства та виховання сина. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачем. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 06.05.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 16). Відповідачу [PERSON] , на зазначений у позові номер мобільного телефону, було направлено смс-повідомлення із відомостями про дату, час та місце судового засідання, яке, як вбачається з довідки про доставку смс, відповідач отримала 17.05.2021 року (а.с.18). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористалася правом на відзив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 16.11.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 132 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Позивач в обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки, ведення спільного господарства та виховання сина. З січня 2021 року шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе, майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом із відповідачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач 01.06.2016 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, син живе з матірю і повністю нею утримується. До судового засідання від позивача, через канцелярію суду, завчасно подано письмове клопотання про розгляд справи без її участі, з проханням задовольнити позов, а від відповідача надійшла заява про визнання позову. /а.с.9, 13/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що у сторін, в період перебування у фактичних шлюбних відносинах, народився син [PERSON], 12.01.2014 р.н, про що свідчить свідоцтво про народження серії «І-ЕЛ» №149858. /а.с.7/ Запис в графі «батько» відповідачем не спростовано. Згідно довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 31.05.2016 р. за №868 позивачка разом з сином зареєстрована [INFO] та області. /а.с.6/ У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач 01.06.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має дитину [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинилися. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглядати справу у їїо відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб серії 1-HO №322349, виданого 15.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 15.06.2013 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 58. Подружжя має дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження І-НО №541562, виданого 19.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинилися, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved