Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач 07.08.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 19042,79 грн., що виникла за кредитним договором №003-09933-070408 укладеним 07.04.2008 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.04.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №003-09933-070408, відповідно до умов якого п.1.2 Банк відкриває Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, виступає та надає Держателю платіжну картку з пінкодом, здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору, та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Також Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. на день укладання договору та встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 500,00 грн. Банк самостійно один раз в місяць може змінювати розмір кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що додаткова угода не укладається. Кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за договором та вчинення інших операцій передбачених договором. У відповідності до умов Договору, Держатель картки зобов'язаний щомісячно в строки, визначені Правилами здійснювати погашення частки суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідач станом на 10.07.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 19042,79 грн., яка складається з тіла кредиту - 10851,57 грн.; прострочене тіло кредиту - 1648,43 грн.; заборгованості за відсотками - 6542,79 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Відповідач повідомлявся про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед позивачем, однак кошти позичальником повернуті не були, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 05.11.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, на підставі наявних доказів по справі, у відповідності до ст. 158 ЦПК України. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 24). Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 07.04.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №003-09933-070408, відповідно до умов якого п.1.2 Банк відкриває Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, виступає та надає Держателю платіжну картку з пінкодом, здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору, та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками (а.с. 4). Відповідно до умов кредитного договору Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. на день укладання договору та встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 500,00 грн. Банк самостійно один раз в місяць може змінювати розмір кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що додаткова угода не укладається. Кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за договором та вчинення інших операцій передбачених договором.. Судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором на відкриття карткового рахунку №003-09933-070408 та обслуговування платіжної картки [NUMBER] укладеним від 07.04.2008 року. Однак, відповідач в повному обсязі не виконав свої зобов'язання, встановлені договором, чим порушив права та законні інтереси банку. Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості яка станом на 10.07.2015 року існує у розмірі 19042,79 грн., яка складається з тіла кредиту - 10851,57 грн.; прострочене тіло кредиту - 1648,43 грн.; заборгованості за відсотками - 6542,79 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. (а.с.3). Отже, враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 22 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. (в редакції станом на 07.08.2015 року - на дату звернення до суду). Як вбачається з поданих до суду документів до суду звернувся представник уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Духота І.В.. Таким чином встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. (в редакції станом на 27.04.2015 року - на дату звернення до суду). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 19042,79 грн., позов задоволений в повному обсязі, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243,60 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved