Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

ПАТ «СК «Країна» через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 05.04.2017 року провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «СК «Країна» до [PERSON], ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди в частині вимог до ПрАТ «СК «Провідна» - закрито. Позовні вимоги до [PERSON] позивач обґрунтовує наступним. 18.05.2013 року приблизно о 14:00 год. на 29 км автодороги Київ-Овруч в с. Лютіж Вишгородського р-ну Київської обл. сталась ДТП за участю автомобілів, марок «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та «Lexus», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Позивачем на підставі договору №36/ТЗ/0008007/2.1.5.1 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного 12.12.2012 року між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON], акту огляду транспортного засобу №1746Р, рахунку-фактури, рахунку-фактури №РФ-4 від 14.06.2013 року, рахунку-фактури №С-00044108 від 01.07.2013 року, ремонтної калькуляції №28257/2 від 04.07.2013 року, рахунку-фактури №С-00046956 від 28.08.2013 року, рахунку-фактури №С-00047700 від 12.09.2013 року, акту огляду транспортного засобу від 19.11.2013 року, ремонтної калькуляції №АА8686АА від 30.12.2013 року, страхових актів №№36/28257/2.1.5.1, 36/28257/Д/2.1.5.1, 36/28257/Д1/2.1.5.1, 36/28257/Д2/2.1.5.1, платіжного доручення №1609 від 10.07.2013 року, №1840 від 08.08.2013 року, №1026 від 12.08.2013 року та відомості до нього, №2464 від 01.11.2013 року, №110 від 03.02.2014 року та відомості до нього, було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 133086,41 грн., а тому позивач вважає, що до нього переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування». Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 17043,21 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, відповідно до змісту якої останній просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява відповідача, відповідно до змісту якої, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить застосувати до відносин, що склались між ним та позивачем, строк позовної давності, передбачений при суброгації, тобто такий, що обчислюється з моменту настання страхового випадку, а саме, з 18.05.2013 року. Крім того, зазначив, що у вересні 2015 року позивач вже звертався з подібним позовом, який ухвалою Деснянського районного суду від 14.03.2016 року було залишено без розгляду. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи та подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2012 року між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №36/ТЗ0008007, яким забезпечений транспортний засіб марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER]. За вищезазначеним Договором позивач взяв на себе обов'язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, здійснити виплату страхового відшкодування, а відповідач, в свою чергу зобов'язався, дотримуватись умов договору страхування (а.с. 9-14). 18.05.2013 року приблизно о 14:00 год. на 29 км автодороги Київ-Овруч в с. Лютіж Вишгородського р-ну Київської обл. сталась ДТП за участю автомобілів, марок «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та «Lexus», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2013 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 173). Постановою Апеляційного суду Київської області від 10.01.2014 року постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2013 року - залишено без змін (а.с. 236-237) 21.05.2013 року до позивача ПАТ «СК «Країна» звернувся [PERSON] із заявою про настання страхового випадку (а.с. 19) . На підставі договору №36/ТЗ/0008007/2.1.5.1 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного 12.12.2012 року між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON], акту огляду транспортного засобу №1746Р, рахунку-фактури, рахунку-фактури №РФ-4 від 14.06.2013 року, рахунку-фактури №С-00044108 від 01.07.2013 року, ремонтної калькуляції №28257/2 від 04.07.2013 року, рахунку-фактури №С-00046956 від 28.08.2013 року, рахунку-фактури №С-00047700 від 12.09.2013 року, акту огляду транспортного засобу від 19.11.2013 року, ремонтної калькуляції №АА8686АА від 30.12.2013 року, страхових актів №№36/28257/2.1.5.1, 36/28257/Д/2.1.5.1, 36/28257/Д1/2.1.5.1, 36/28257/Д2/2.1.5.1, платіжного доручення №1609 від 10.07.2013 року, №1840 від 08.08.2013 року, №1026 від 12.08.2013 року та відомості до нього, №2464 від 01.11.2013 року, №110 від 03.02.2014 року та відомості до нього, було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в загальному розмірі 133086,41 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи вищепереліченими документами. Внаслідок чого, після сплати суми страхового відшкодування, відбулася заміна осіб у наявному зобов'язанні (суброгація) та до ПАТ «СК «Країна» перейшло право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 ЗУ «Про страхування», передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 ЗУ «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з : життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс та ЗУ «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. У п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгації». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. У своїй позовній заяві представник позивача посилається на ст. 27 ЗУ «Про страхування» і при цьому наполягає на стягненні відшкодування в порядку регресу. Однак слід зазначити, що перехід права вимоги від страхувальника до страховика називається суброгацією. Тобто між регресом і суброгацією існують відмінності. За суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах, тобто страховик виступає замість потерпілого. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «Країна» не підлягають задоволенню, в зв'язку з тим, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить. Суд погоджується з доводами викладеними в заяві відповідача про застосування строків позовної давності та вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. У даному випадку перебіг строку позовної давності почався з 18.05.2013 року, тобто з моменту виникнення страхового випадку. З матеріалів витребуваної судом цивільної справи №754/13525/15 вбачається, що 11.09.2015 року вже звертався до суду з тим самим позовом, однак, його вимоги було залишено без розгляду. З повторним позовом позивач звернувся до суду 14.04.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності і заяви про поновлення строку не подавав, в зв'язку з чим, суд не вирішував питання про поновлення цього строку. Враховуючи подану заяву відповідача про застосування строків позовної давності та наявні докази в справі, суд вважає за необхідне застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності та на підставі цього відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed