Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, і, уточнивши позовні вимоги, зазначило, що відповідно до договору кредиту № 14.14694 від 19.03.2008 року (далі - Договір) [PERSON] року були надані кредитні кошти у розмірі 44000,00 доларів США. 19.03.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки на квартиру № 8, загальною площею 51,5 м.кв., що знаходиться за адресою: бул. Каштановий, буд. 12, м. Енергодар, Запорізька область. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла прострочена заборгованість. В зв'язку з даними обставинами Позивач був змушений звернутися до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором в рахунок погашення заборгованості. Відповідно рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.04.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором № 14.14694 від 19.03.2008 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме: № 8, загальною площею 51,5 м.кв., що знаходиться за адресою: бул. Каштановий, буд. 12, м. Енергодар, Запорізька область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. На підставі постанов державних виконавців обтяження щодо спірної квартири зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. Станом на 18.09.2015 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 14.14694 від 19.03.2008 року, складає вже - 142 754.75 доларів США. У зв'язку з наявністю на заставній квартирі, обтяжень відділу державної виконавчої служби Енергодарського міською управління юстиції Запорізькій області процес звірення банком стягнення на заставну квартиру на підставі рішення суду унеможливлено. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище 19.03.2008 року, а арешт накладено пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Згідно сі. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, па яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі, суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, постановивши заочне рішення (а.с. 73). Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими конвертами з відповідними відмітками, заперечень проти позову або будь-яких клопотань стосовно заявлених вимог до суду не надсилали (а.с. 40, 41, 51, 70, 71, 72), копією аркуша газети з повідомленням про час та дату судового засідання (а.с. 75). Представник третьої особи ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, постановивши заочне рішення (а.с. 74). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору кредиту № 14.14694 від 19.03.2008 року (далі - Договір) [PERSON] року були надані кредитні кошти у розмірі 44000,00 доларів США (а.с. 5-6). 19.03.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки на квартиру № 8, загальною площею 51,5 м.кв., що знаходиться за адресою: бул. Каштановий, буд. 12, м. Енергодар, Запорізька область (а.с. 7-10). У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла прострочена заборгованість. В зв'язку з даними обставинами Позивач був змушений звернутися до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором в рахунок погашення заборгованості. Відповідно рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.04.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором № 14.14694 від 19.03.2008 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме: № 8, загальною площею 51,5 м.кв., що знаходиться за адресою: бул. Каштановий, буд. 12, м. Енергодар, Запорізька область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с. 11-12, 62). На підставі постанов державних виконавців обтяження щодо спірної квартири зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (а.с. 13-16). Станом на 18.09.2015 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 14.14694 від 19.03.2008 року, складає вже - 142\~754,75 доларів США. Згідно до ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу», ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 19.03.2008 року, а арешт накладено пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. За таких обставин, вимоги іпотекодавця, який посилався на норми ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» щодо його права на звернення до суду з позовом про зняття арешту з іпотечного майна є законними та обґрунтованими. Крім того, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті судових витрат (а.с. 1).

Outcome: approved