Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, який обґрунтовується тим, що 15.07.2011 р. банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так як відповідач порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість станом на 21.11.2017 р. в сумі 12064,30 грн. (а.с.2-6). 21.02.2018 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без призначення судового засідання (а.с.41-42). 21.02.2018 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с.43). 01.03.2018 р. відповідач отримав цю ухвалу, проте відзиву на позов в установлений судом строк не подав. Також він не подавав клопотань про призначення судового засідання або ж розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.45). Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2011 р. між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.10-11). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувався кредитними коштами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 222,96 грн. (а.с.7-9). Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з відповідача. Також, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами (а.с.11). Отже заборгованість за процентами в сумі 2699,25 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Стосовно вимог про стягнення з відповідача пені та штрафів, суд звертає увагу, що такі санкції також були передбачені і погоджені сторонами у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Водночас ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, зазначена норма з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. Така ж правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14. Враховуючи те, що позивачем визначено пеню у досить високому розмірі порівняно з борговими кредитними зобовязаннями відповідача, і дана пеня не може бути джерелом невиправданого збагачення, а також приймаючи до уваги, що відповідач хоч і частково, проте стабільно погашав заборгованість перед позивачем, відсутність будь-яких збитків та фінансових втрат для позивача у звязку з неналежним виконанням кредитного договору,

Outcome: partial