Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 26 липня 2005 року кредитного договору № Ф050261К, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 5 472 доларів США зі строком повернення до 25 липня 2012 року зі сплатою 12 % річних та щомісячним платежами. Відповідно до умов договору позивач надав кредит шляхом видачі позичальнику готівкових коштів, однак позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 31 грудня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 4 880,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті 39 009,99 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 23 611,32 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 13 658,39 грн.; пеня за порушення строків повернення відсотків - 1 740,28 грн. Банком з метою погашення заборгованості направлялися вимоги про дострокове погашення заборгованості, які відповідач проігнорував. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав. Відповідач до суду не з'явився, надав до суду заперечення відповідно до змісту яких проти позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що не вірно зазначено заборгованість та просив застосувати строк позовної давності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26 липня 2005 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № Ф050261К, за яким Банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 5 472 доларів США на строк до 25 липня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік (а.с. 4 - 9). 14 червня 2010 року найменування акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» змінено на ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 17). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору від 26 липня 2005 року № Ф050261К (далі - договір), кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти з порядком погашення суми основної заборгованості встановлений в п. 1.1.1 договору. Як слідує з п.1.1.2 договору погашення кредиту здійснюється до 10 числа місяця наступного за місцем передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 25 липня 2012 року. Враховуючи вищенаведені умови договору слідує, що графік платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначається місяцями, тому окрім встановленого строку дії договору сторони встановили і строк виконання позичальником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Кредитом [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобов'язання за договором. В порушення умов договору, з 10 лютого 2009 року (останній платіж 16 січня 2009 року) позичальник не сплачував чергові платежі (а.с. 10 - 12). Відповідно до п. 4.5 договору уразі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором днем погашення в повному обсязі кредиту є 12 травня 2009 рік (останній черговий платіж 16 січня 2009 року, що згідно графіку відноситься до лютого 2009 року + 60 днів). Таким чином, порушення позичальником вказаних умов договору змінили термін повернення кредиту, у зв'язку з чим у позичальника виник обов'язок повернення наданого кредиту та сплати відсотків та інших платежів протягом 12 травня 2009 року. Як слідує з матеріалів цивільної справи відповідачем такої умови договору не дотримано, тому у банка виникло право захищати свої порушені права у визначеному законом порядку з 13 травня 2009 року, однак як слідує з відбитку поштового штемпеля на конверті позивачем подано позов про стягнення заборгованості за договором лише, 27 березня 2014 року (а.с. 29). Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). Як слідує з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто початок перебігу позовної давності з урахування особливостей даних правовідносин між сторонами співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищезазначені норми цивільного законодавства України, суд вважає, що оскільки договором встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути увесь борг частинами та встановлено самостійну відповідальність за невиконання такого обов'язку, тому право банку було порушено з моменту невиконання відповідачем умов графіку погашення кредиту (несплати чергового платежу), що в даному випадку є 10 лютого 2009 року. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За вказаних обставин останнім днем пред'явлення вимог до відповідача про стягнення заборгованості є 13 травня 2012 року, у зв'язку з чим банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 27 березня 2014 року з порушенням встановленого законом строку позовної давності. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої зроблено у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 1 ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Суд, дослідивши письмові докази, вбачає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, тому вважає за необхідне застосувати позовну давність до спірних відносин та відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed