Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач 01 березня 2017 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 22 березня 2005 року шлюб поміж [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від цього шлюбу у позивача є донька [PERSON], [INFO]. Донька навчається у «Донбаському державному педагогічному університеті» на педагогічному факультеті. З 01.09.2016 року, відповідач, з яким позивач проживає окремо, допомоги на утримання доньки не надає. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивача. Її доходів на утримання дитини не вистачає. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання, на період навчання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку відповідача, починаючи з дня подання до суду позову і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років. Позивачка в судове засідання зявилась та підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Також, повідомила, що дочка на цей час навчається в «Донбаському державному педагогічному університеті», на цей час стипендії не отримує, тож потребує матеріальної допомоги. Від відповідача, який є батьком дитини, вона на цей час жодної допомоги не отримує. Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Також, [PERSON] повідомив суду, що останні пять років він проживає у цивільному шлюбі з жінкою [PERSON], яка має двох дітей віком 10 та 14 років, які на цей час знаходяться на його утриманні. Крім того, повідомив, що він на цей час не працює, має непостійний, мінливий заробіток, коли є робота його дохід складає не більше ніж дві тисячі гривень на місяць. У звязку із цим він вважає, що його матеріальне становище не надає можливості приймати участь в матеріальному забезпеченні дочки [PERSON] Він може надавати їй матеріальну допомогу тільки в сумі 100,00грн. на місяць. Доказів на підтвердження власних наведених тверджень суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-ЕД №206730 від 22.03.2005р. (а.с. 8). Від шлюбу вони мають повнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], як вбачається зі свідоцтва про народження І-ЕД №125755 від 24 лютого 1999 року (а.с.7). На цей час [PERSON] навчається в «Донбаському державному педагогічному університеті»на першому курсі педагогічного факультету, за денною формою навчання, спеціальність: 012 Дошкільна освіта, фінансування навчання здійснюється за держбюджетом, що підтверджується довідкою № 148-16 від 02.02.2017 року (а.с.6). Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3 від 15.05.2006 року,\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. В судовому засіданні встановлено, що дочка відповідача на цей час навчається, стипендії не отримує та потребує матеріальної допомоги батька, а відповідач є працездатною особою, яка має дохід і може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням вищевикладеного, суд погоджується з розміром аліментів, запропонованим позивачем, що не суперечить вимогам закону і інтересам сторін та дитини. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved