Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Перший заступник керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Бродівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на рахунок фінансового управління Бродівської районної державної адміністрації р/р 31417544700022 кошти в сумі 1 085 гривень 82 копійки, які були затрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Предстанвик позивача заступник начальника Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури [PERSON] в судове засідання не зявився, однак суду подав письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у її відсутності та відсутності її представника. Позовні вимоги визнає. Окрім того повідомила суд, що вона змінила прізвище з «Карпець» на «Сніданко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 289318 від 8 листопада 2016 року. Представник третьої особи Бродівської ЦРЛ в судове засідання не зявився, однак, судом отримано заяву т.в.о. головного лікаря Бродівської ЦРЛ [PERSON], № 1018а/0110 31 травня 2018 року, в якій просить слухання справи проводити у відсутності представника Бродівської ЦРЛ. Позов підтримують. Суд розглянув справу у відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08 липня 2016 року приблизно о 13:30 водій [PERSON] керувала автомобілем марки «Ford transit connect», реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований за капець [PERSON] та рухалася проїжджою частиною по вул. Тернопільській у м. Броди в напрямку від центра міста до виїзду з міста. Навпроти будинку №7 [PERSON], проявивши неуважність, порушуючи вимоги Розділу 1 п.1.5, 1.10 (в частині значення «дати дорогу»; «крайнє положення», «небезпека для руху»); Розділу 2 п.2.3 (підпунктів «б» та «д»), Розділу 9 п.9.2, 9.4; Розділу 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що вона проявила неуважність, відволіклась від стеження за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагувала на її зміну, перед початком виконання маневру повороту наліво не увімкнула покажчика повороту зліва та не переконалась у безпеці маневру і почала поворот наліво не з відповідного крайнього лівого положення на проїзній частині та не дала дорогу попутному транспортному засобу - мопеду марки «Spark», б/н, під керуванням водія неповнолітнього [PERSON], [INFO], який розпочав маневр обгону автомобіля керованого [PERSON] та рухався із більшою швидкістю і не встиг уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, унаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок зіткнення водій мопеда неповнолітній [PERSON], 01,11.2000 р.н. отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден на обличчі, струсу головного мозку, закритого перелому першої і другої пясних кісток правої кисті, множинних саден на обох руках, на правому колінному суглобі, синця і садна на лівій нозі, які відповідно до висновку №119/2016 від 14 липня 2016 року проведеної судово-медичної експертизи, відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоровя. Встановлено, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 06.12.2016 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у звязку з примиренням винного з потерпілим (а.с.6.). Вартість лікування хворого [PERSON] становить 1085 грн. 82 коп., а саме, перебування у Бродівській центральній районній лікарні у нервологічому відділенні на стаціонарному лікуванні з 17.01.2017 року по 23.01.2017 рік. Фінансування стаціонарного лікування проводилось за рахунок коштів районного бюджету Бродівської ЦРЛ (а.с.8,9). Положеннями ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 р. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 р. «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя» на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст. 36-1Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved