Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним комерційним банком «Раффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006 на суму 35700 доларів США, строком до 10.10.2021, з виплатою 5,99% річних. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006 було укладено договір поруки №SR-0AU/1403/2006 від 10.10.2006, відповідно до умов якого [PERSON] виступив поручителем відповідача [PERSON] і взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням відповідача [PERSON], що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань. Згідно умов договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед ПАТ «ОТП Бпнк» на всю суму заборгованості. Банк умови кредитного договору виконав, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 68 від 10.10.2006. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, не здійснює щомісячну сплату кредиту. 22.12.2014 та 22.03.2016 відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, які станом на 10.05.2016 залишені без задоволення. В зв'язку з чим станом на 10.03.2016 заборгованість за кредитним договором №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006 складає 30789 дол. 19 центів США, з яких: 25440 дол. 87 центів США - заборгованість за кредитом, 5348 дол. 32 центів США - заборгованість по сплаті відсотків. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення. Надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позову, та просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про дату, час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є повідомлення про вручення судових повісток. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, позовні вимоги не визнав, з таких підстав. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2016 по справі №214/158/16- ц, позовну заяву [PERSON] до Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» про визнання кредитного договору недійсним - задоволено. Визнано недійсним договір №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006, укладений між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Вказане рішення набрало законної сили 01.11.2016. В зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення боргу за даним договором є безпідставними. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити. Судом встановлено, 10.10.2003 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-0AU/2065/2006, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 35700 дол. США. (а.с. 4-7). За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 5,99% річних+FIDR, та повернути кредитні кошти до 10.10.2021. На забезпечення цього договору 10.10.2006 між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №SR-0AU/1403/2006 (а.с.8-9) В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором позивач направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] досудові вимоги про дострокове повернення кредитних коштів від 22.12.2014 (а.с. 10) та від 22.03.2016 (а.с. 11). Вимоги про сплату заборгованості відповідачами виконані в строки, визначені у вимозі не були. Станом на 10.03.2016 заборгованість за кредитним договором №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006 становить 30789,19 доларів США. (а.с. 12). Заборгованість складається з таких сум: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 25440,87 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5348,32 доларів США (а.с. 12). Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2016 по справі №214/158/16- ц, позовну заяву [PERSON] до Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» про визнання кредитного договору недійсним - задоволено. Визнано недійсним договір №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006, укладений між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Вказане рішення набрало законної сили 01.11.2016 (а.с .108-111). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини недійсності кредитного договору №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006 встановлена рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2016, та відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін (ч. 4 ст. 215 ЦК України). Згідно ч. 5 вище вказаної статті, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що кредитний договір №ML-0AU/2065/2006 від 10.10.2006 визнано недійсним. З чого слідує, що у позивача ПАТ «ОТП Банк» відпала правова підстава для стягнення заборгованості по даному кредитному договору з відповідачів. В зв'язку з чим, у задоволені позову слід відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити, що позивач має право звернутися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, задля повернення його сторін в первісний стан. Так позивач, [PERSON], по справі №214/158/16ц зверталася до суду з вимогою про визнання правочину недійсним та в позовній заяві не містилося інших вимог. В даному випадку судом не застосовувалися наслідки недійсності правочину. На підставі ст. 215, ст. 1050 ЦК України

Outcome: dismissed