Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач 08.02.2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 5437665,81 грн. та судовий збір в розмірі 3219 грн. В подальшому, після скасування заочного рішення, 14.01.2013 року представник позивача уточнив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1653715 грн.88к. та судовий збір в розмірі 3219 грн., посилаючись на те, що з 05.06.2012 року позивачем не виконуються умови кредитного договору. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що на момент подачі позовної заяви до суду 08.02.2012 року позивач не набув права вимагати від позичальника грошових коштів у розмірі 1418162 грн., так як строк їх виконання не настав відповідно до додаткової угоди №6 від 05.06.2012 року, де графік сплати складає з 06.06.2012 року по 06.12.2012 року. Крім того, [PERSON] як поручитель не отримував від банку письмової вимоги про невиконання боржником кредитних зобов*язань, а тому вказаний позов є передчасним. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослдивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, зо заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов'язань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 26.12.2007 року між позивачем та ТОВ «Будтех» укладено генеральну кредитну угоду № 754 з урахуванням до неі додаткового договору 1 від 30.04.2009 року та у відповідності до угоди укладено кредитний договір № 010-2071-1364-07 з урахуванням додаткових договорів № 1 від 03.06.2008 року, № 2 від 29.09.2008 року, № 3 від 30.04.2009 року, № 4 від 22.12.2009 року, № 5 від 22.12.2009 року. Згідно умов угоди та кредитного договору від 26.12.2007 року позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію у сумі 3840200 грн., з встановленою відсотковою ставкою 15,5 процентів річних строком по 26.12.2017 року на розвиток бізнесу. Відповідно до умов угоди позичальнику відкрито позичкові рахунки та перераховані кредитні кошти в безготівковій формі в межах розмірів визначених у кредитному договорі. Тим самим позивач виконав свої зобов»язання перед відповідачем. Умовами угоди та кредитного договору сторони визначили, що банк надає позичальнику кошти, а позичальник приймає та зобов»язується належним чином використати та повернути банку суму отриманих кредитних коштів, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов»язання , визначені у договорі. Відповідно до умов кредитного договору сторони дійшли згоди, що всі платежі для повернення суми кредиту та сплати відсотків повинні здійснюватись позичальником у національній валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених цим договором. Позичальник зобов»язаний здійснювати сплату інших платежів, комісій, пені та штрафів в національній валюті Украіни. Відповідно до п.10.2 угоди та п.п.6.2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійноі облікової ставки НБУ, що діяла в період існування заборгованості , за кожний день прострочення. В забезпечення виконання зобов»язань за генеральною кредитною угодою № 754 від 26.12.2007 року та кредитним договором від 26.12.2007 року укладений у відповідності до угоди між банком та [PERSON] як поручителем, укладено договір поруки № С21-121-1-20210 від 08.04.2011 року Відповідно п.п. 1.2-1.3, 2.1-2.3, 3.1 договору поруки поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед банком відповідати по зобов»язанням боржника-ТОВ «Будтех» як юридичноі особи, які виникають з умов угоди та кредитного договору, а саме повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку в розмір, строки та у порядку, передбачених кредитними договорами. Поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов»язань у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за договорами, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Сторони договору поруки встановили, що зобов»язання поручителя перед банком є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором не потребують. Взятих на себе зобов»язань, щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків у відповідності до умов кредитного договору від 26.12.2007 року позикодавець не виконував, в результаті чого станом на 25.01.2012 року утворилась заборгованість у сумі 5 437 665 81 грн. Відповідно до п.3.4,3.5 договору поруки банк направив поручителю [PERSON] письмову вимогу про те, що умови кредитного договору «Будтехом» не виконуються, заборгованість станом на 12.01.2012 року складає 5489238,83 грн. і вимагав сплатити вказану суму (а.с.32). Вказана письмова вимога була отримана [PERSON].01.2012 року, про що свідчить копія розписки про отримання. Під час судового розгляду даної справи у суді відповідачем [PERSON] здійснювались міри по погашенню заборгованості за кредитною угодою, в результаті чого позовні вимоги зменшувалися. 05.06.2012 року між банком-позивачем та ТОВ «Будтех» зі згоди поручителів, зокрема, [PERSON] було укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору №010-2/07/1-1364-07 від 26.12.2007 року, де п.3.7 кредитного договору стосовно графіку сплати тіла кредиту та процентів за його користування, викладено в такій редакції, що позичальник зобов*язаний здійснювати повернення на основний рахунок нарахованих процентів заборгованості за процентами в загальній сумі 1418762 грн.34 к., які нараховані за цим кредитом та термін дії яких станом на 05.06.2012 року настав, частинами - у строки та у сумах , визначених графіком повернення нарахованих процентів, строк сплати яких настав. Відповідно до цього графіку щомісячно з 06.06.2012 року до 06.11.2012 року позичальник зобов*язаний сплачувати по 203374 грн.29к., а 06.12.2012 року - 198516 грн.65к.(а.с.100-105). Однак, ТОВ «Будтех» не виконував умови кредитного договору від 26.12.2007 року з урахуванням додаткової угоди від 05.06.2012 року, в результаті чого позивач збільшив позовні вимоги до відповідача - поручителя [PERSON] про стягнення з нього як поручителя суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 11.01.2013 року складається з : - Сума нарахованих відсотків за користування кредитом 1418762 грн. 34 коп. - Сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту з 11.01.2012 року по 10.01.2013 року 18671 грн. 28 коп. - Сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків з 11.01.2012 року по 10.01.2013 року 216282 грн. 26 коп. Вказана сума становить 1653715 ( один мільйон шістсот п*ятдесят три тисячі сімсот п*ятнадцять) грн. 88 коп., та підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.129-131). Вона не спростована відповідачем та його представником, так як в судовому засіданні представником позивача було заявлено, що з моменту подачі уточненого позову від 14.01.2013 року ніяких грошових надходжень на погашення спірного кредитного договору не надходило. Представник відповідача заявив, що [PERSON] в цей період часу не здійснювалося будь-яких оплат за вказаним кредитним договором. Той факт, що рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2012 року з ТОВ «Будтех» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором не є підставою для відмови в задоволенні таких вимог банку до поручителя [PERSON], оскільки фактичного виконання даного рішення не відбулося, про що зазначив представник позивача. Що стосується доводів представника відповідача про передчасність поданого позивачем позову, так як на момент подачі позову 08.02.2012 року не настав строк виконання зобов*язань за кредитним договором від 26.12.2007 року з урахуванням додаткової угоди від 05.06.2012 року та відповідач не отримував письмової вимоги про наявність порушення зобов*язань за кредитним договором, то вони не заслуговують на увагу, оскільки порушення зобов*язань за кредитним договором від 26.12.2007 року на момент подачі банком позову мали місце, письмова вимога про усунення цих порушень 12.01.2012 року була направлена [PERSON] і ним отримана, тобто він був поставлений до відома, в добровільному порядку не сплатив заборгованість у встановлений кредитним договором термін і з цього часу розпочався судовий процес протягом якого заборгованість за кредитним договором то зменшувалася, то збільшувалася, але завжди мала місце і станом на 11.01.2013 року склала 1653715 ( один мільйон шістсот п*ятдесят три тисячі сімсот п*ятнадцять) грн. 88 коп. відповідно до врученої відповідачу копії уточненої позовної заяви, оскілки умови кредитного договору з врахуванням додаткової угоди від 05.06.2012 року і строком погашення процентів до 06.12.2012 року була не виконана. Крім того, згідно положень ст..526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а тому, якщо договором не визначено інші умови виконання основного зобов*язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов*язань за цим договором строк пред*явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов*язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов*язання в повному обсязі або у зв*язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Посилання представника відповідача на необхідність досудового врегулювання спору шляхом направлення письмової вимоги є необґрунтованим з огляду на рішення Конституційного Суду України у справі №1-2/2002 від 09.07.2002 року, в якому зазначено, що з урахуванням ч.2ст.124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи ( громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового регулювання спору за волевиявленням суб*єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому їх необхідно задовольнити. З відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 3219 грн.

Outcome: approved