Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач 11.03.2019 звернувся до суду з указаним позовом та просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., за яким пропонується звернути стягнення на іпотечне майно, власником якого є [PERSON] , а за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості 2462203,68 грн. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову вказував, що 25.06.2008 між ним та відповідачем укладеного Рамкову угоду № SMERS01133, до якої включаються всі додаткові угоди до неї, які є невід`ємною частиною до Рамкової угоди, в тому числі: договори про надання траншу № SME0015365-1 від 25.05.2010 та № SME0015365-2 від 01.09.2011, згідно з якими цільовим призначенням кредиту є погашення заборгованості за іншими Договорами про надання траншу. У забезпечення виконання взятих зобов`язань, на підставі договору іпотеки № SMERS01133/1 від 25.06.2008, з послідуючими договорами про внесення змін до цього договору, ним передано в іпотеку нерухоме майно, а саме комплекс, який складається з: нежитлової будівлі «А-1» з прибудовами «А-1, «А»-1», «а», «а3» - загальною площею 739,5 кв.м, естакади «а1» розміром 3,0 х 3,45 х 3,0 х 5,70 м, естакади «а2», розміром 6,0 х 3,0; контрольно-пропускного пункту «Б» розміром 2,78 х 3,25 м, трансформаторної підстанції «В» розміром 2,40 х 2,40 м та знаходиться за адресою: [ADDRESS] є. Наприкінці 2018 року він дізнався про існування виконавчого документа - виконавчого напису від 06.08.2016, виданого приватним нотаріусом Чуловським В.А., згідно з якого, за зверненням ПАТ «Альфа-Банк», звернено стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості в розмірі 2462203,68 грн, та суми плати, що здійснена банком за вчинення виконавчого напису. Розмір вказаної заборгованості він не визнає, стверджує, що банком не надано нотаріусу документів які б підтверджували безспірність заявлених вимог, а тому нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису. Нарахування заборгованості за період з 29.04.2016 по 13.06.2016 в розмірі: за договором № 1 - 8007,72 грн та за договором № 2 - 1024436,28 грн, не узгоджується з умовами договору, адже в такому випадку розмір відсотків мав би складати близько 80 % річних. Стверджував, що ні вимоги банку про дострокове повернення кредиту, ні вимоги про усунення порушення передбаченої ст. 35 Закону України «Про іпотеку», він не отримував, а тому вчинення виконавчого напису суперечить вимогам чинного законодавства, а сам виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. [PERSON] надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач АТ «Альфа-Банк», будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника не забезпечив. Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він вказував про заперечення позову та просив відмовити в його задоволенні. При цьому, відповідач відзиву не надав, підстав для відмови в задоволенні позову не вказав, заперечення проти позову не обґрунтував. Третя особа, Криворізький районний відділ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.81). Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Головного ТУЮ у м. Києві Чуловський В.А. до суду не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Суд установив, що 25.05.2010 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , у порядку та згідно з умовами Рамкової угоди № SMERS01133 від 25.06.2008 (а.с. 11-12), укладено договір про надання траншу № SME0015365-1, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 48387,19 грн, строком кредитування 36 місяців, з обов`язком погашення частинами згідно з Графіком повернення платежів, наведеним у Додатку № 1 до договору. Сторони обумовили відсоткову ставку за договором 23 % річних (п. 1.1 договору) та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань (п. 3.6 договору) (а.с. 16-17, 101). 01.09.2011 між сторонами укладено договір про надання траншу № SME0015365-2, від 01.09.2011, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 1585959,41 грн, строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом 19 % річних (п. 1.1 договору), з обов`язком погашення в порядку і строки згідно з Графіком повернення кредиту, відповідно до додатку № 1 до договору (п. 3.1 договору) (а.с. 21-27). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, наявністю заборгованості, про яку позичальник повідомлявся шляхом направлення вимог про усунення порушень (а.с. 93-100), 06.08.2016 ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 87), надавши документи в підтвердження заборгованості. Твердження позивача по неотримання ним вимог банку, в тому числі щодо необхідності погашення заборгованості та можливо звернення стягнення на іпотечне майно, спростовується в судовому засіданні доказами про направлення таких повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується квитанціями відділень пошитого зв`язку з відмітками про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу позивача, що узгоджується з вимогами п. 2.3 п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. 06.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме комплекс, що складається з нежитлової будівлі «А-1» з прибудовами «А-1, «А»-1», «а», «а3» - загальною площею 739,5 кв.м, естакади «а1» розміром 3,0 х 3,45 х 3,0 х 5,70 м, естакади «а2», розміром 6,0 х 3,0; контрольно-пропускного пункту «Б» розміром 2,78 х 3,25 м, трансформаторної підстанції «В» розміром 2,40 х 2,40 м та знаходиться за адресою: [ADDRESS] є. Вказано про задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, заборгованості за договорами про надання траншу № SME0015365-1 від 25.05.2010 та № SME0015365-2 від 01.09.2011, яка сформувалася за період з 29.04.2016 по 13.06.2016, в загальному розмірі 2462203,68 грн, з них за договором 1: заборгованість за кредитом - 10948,47 грн, заборгованістю за відсотками за користування кредитом - 8007,72 грн; за договором 2: заборгованість за кредитом - 1418811,21 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1024436,28 грн (а.с. 86). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 2 зазначеного Переліку документів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, стягував подає нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Дослідивши надані приватним нотаріусом Чуловським В.А. матеріали, на підставі яких вчинено виконавчий напис, суд встановив, що вони не містять повного тексту кредитних договорів, зокрема не містять умов щодо забезпечення виконання договору № SME0015365-2 (а.с. 101, 102). З наданих матеріалів слідує, що нотаріусу не надано і повного тексту договору іпотеки від 25.06.2008, а зі змісту першої сторінки цього договору взагалі не зрозуміло його умов, не визначено ні предмету іпотеки, ні зобов`язання, що ним забезпечується (а.с. 89). Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, надані нотаріусу, які містять інформацію про заборону накладену на підставі договору іпотеки, не замінюють тексту договору іпотеки та текстів кредитних договорів, у зв`язку з заборгованістю за якими вчинявся виконавчий напис. Крім цього, як заява про вчинення виконавчого напису, так і сам виконавчий напис нотаріуса, містять дані про розмір заборгованості за вище вказаними кредитними договорами, який не узгоджується з умовами цих договорів. Так, у виконавчому написі вказано, що заборгованість через наявність якої звернено стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом, сформувалася за період з 29.04.2016 по 13.06.2016, що суперечить п. 1.1. кредитного договору від 25.05.2010 за яким строк кредитування за договором закінчився 25.05.2013 (строк кредитування 36 місяців). Оскільки в кредитному договорі визначено строк повернення кредиту - 36 місяців, то відповідно не пізніше 25.05.2013 [PERSON] мав сплатити всю суму боргу за вказаним договором. Нарахування процентів за користування кредитом після вказаної дати не узгоджується з положеннями ст. 526, 530, 1048, 1054 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Крім цього, сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом за вказаний період не узгоджується з відсотковою ставкою, визначеною в договорах кредитування, оскільки виходячи з розміру заборгованості та періоду прострочення, відсоткова ставка за якою розраховано заборгованість, явно перевищувала 23 % та 19 % річних (яку вказано в договорах кредитування). Згідно з п.п. 3.1, 3.4 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім безспірності заявлених вимог, має бути дотримана інша обов`язкова умова - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За договором № SME0015365-1 від 25.05.2010, з визначеним строком кредитування 36 місяців (тобто до 25.05.2013), право банку вимагати повернення кредиту в повному обсязі виникло 26.05.2013. З заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся 05.08.2016, тобто з порушенням трирічного строку. Вказані обставини, в своїй сукупності, свідчать про те, що нотаріус вчиняючи виконавчий напис від 06.08.2016 року, без надання йому необхідного переліку документів, які б свідчили про безспірність заявлених вимог, за умови порушення строку звернення з заявою про видачу виконавчого напису за одним із договорів, діяв у супереч вимогам чинного законодавства. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за якими видано виконавчий напис нотаріусом, не були безспірними, за одним із договорів заявлені з порушенням визначеного законом строку, а тому вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд

Outcome: approved