Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

ПАТ «Сбербанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець», про стягнення частини заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р. та на підставі договору поруки від 15.07.2011 р. 04.04.2016 року позивач заявою до суду зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 року та на підставі договору поруки від 15.07.2011 року в розмірі 31773973,32 доларів США, що становить частину заборгованості за кредитною лінією (тіло кредиту); 6276988,08 доларів США - проценти за користування кредитною лінією, які нараховані за період часу з 15.07.2014 року по 29.12.2015 року, включно; пеню у розмірі 15802012 грн. 75 коп. за прострочення сплати процентів за користування грошима, яка нарахована за період з 31.12.2014 року по 30.06.2015 року; пеню у розмірі 29971746 грн. 22 коп. за прострочення сплати тіла кредиту, яка утворилася за період часу з 31.12.2014 року по 30.06.2015 року. Витрати зі сплати судового збору позивач просив покласти на відповідача. ПАТ «Сбербанк» мотивує свої позовні вимоги несвоєчасним та неналежним виконанням [PERSON] «ФК «Чорноморець» та [PERSON], як поручителем [PERSON] «ФК «Чорноморець» перед ПАТ «Сбербанк», своїх боргових зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., а саме: неповерненням в обумовлені строки кредиту та процентів у розмірах та термінах, що передбачені пп.1.2., 6.1-6.3, 8.1. вказаного договору про відкриття кредитної лінії. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2016 р. в задоволені позовних вимог ПАТ «Сбербанк» відмовлено у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно із ч. 4\~ст. 559 ЦК України на момент звернення із позовом до суду порука [PERSON] за договором поруки від 15.07.2011 року, укладеним у забезпечення виконання зобовязань [PERSON] «ФК «Чорноморець» за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., є припиненою, а строк на предявлення ПАТ «Сбербанк» вимоги про виконання зобовязання за порукою до [PERSON] є пропущеним. ПАТ «Сбербанк» не погодилося із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2016р. у справі та звернулося із відповідною апеляційною скаргою до Апеляційного суду Одеської області. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.07.2016р. у справі, прийнятою за наслідком розгляду такої апеляційної скарги ПАТ «Сбербанк», рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2016р., залишено в силі без змін. ПАТ «Сбербанк» було подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06.07.2016р. та на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2016р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016р., прийнятою за наслідком розгляду зазначеної касаційної скарги ПАТ «СБЕРБАНК», рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2016р. та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06.07.2016р. скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи, 17.02.2017р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення [PERSON] у справі, подані останнім із урахуванням позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в Ухвалі від 09.11.2016р. у даній справі. У даних письмових поясненнях відповідач вважає, що на момент звернення ПАТ «Сбербанк» із позовом до нього, порука [PERSON]М перед банком є припиненою згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, у звязку із чим відповідач просить суд у задоволені позову ПАТ «Сбербанк» відмовити у повному обсязі. 09.03.2017р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення у справі від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] «ФК «Чорноморець», згідно з якими останній також вважає, що на момент звернення ПАТ «Сбербанк» із позовом до [PERSON], порука останнього перед банком є припиненою згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, та просить суд у задоволені позову ПАТ «Сбербанк» відмовити у повному обсязі. До суду надійшла заява ПАТ «Сбербанк» датована 14.04.2017р. про зменшення розміру позовних вимог у справі, згідно із якою позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 року та на підставі договору поруки від 15.07.2011 року у розмірі 1\~000\~000 (один мільйон) доларів США, що складає частину заборгованості за кредитною лінією. 19.04.2017р. до суду надійшла заява ПАТ «Сбербанк» про внесення змін до заяви від 14.04.2017р. про зменшення розміру позовних вимог у справі, згідно з якою позивач повідомляє суд, що використовує право на часткове стягнення кредитної заборгованості із поручителя у розмірі частини заборгованості за кредитною лінією у розмірі 1\~000\~000 (один мільйон) доларів США. 19.04.2017р. до суду надійшла заява ПАТ «Сбербанк» датована 17.04.2017р. про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], яка перебуває у шлюбі із відповідачем у даній справі. Позивач обґрунтовує своє клопотання положеннями ст. 60 та ст. 73 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні 13.07.2017 року вказане клопотання було задоволено. 15.06.2017р. до суду надійшли додаткові пояснення ПАТ «Сбербанк» у справі датовані 14.06.2017р., в яких позивач посилаючись на ст.ст. 202, 252 та 530 ЦК України, а також на Постанову Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобовязань» та на п. 11.9. кредитного договору, укладеного із [PERSON] «ФК «Чорноморець», зазначає, що реалізація права банку вимагати в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором можлива у формі одностороннього правочину лише у випадках належного доведення до відома іншої сторони договору такого волевиявлення, тобто з моменту отримання/вручення стороною договору відповідного повідомлення-вимоги. 12.07.2017р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення [PERSON] у справі, надані на заяву ПАТ «Сбербанк» від 14.07.2017 р. про зменшення розміру позовних вимог та на заяву ПАТ «Сбербанк» від 18.04.2017 р. про внесення змін до заяви про зменшення розміру позовних вимог. В зазначених додаткових поясненнях відповідач посилаючись на ст.ст. 553, 554, 559, 1050 ЦК України та п. 8.4. кредитного договору, вважає, що необхідно розмежувати строк виконання основного зобовязання за кредитним договором та строк виконання зобовязання поручителя за договором поруки. Відповідач зокрема вважає, що шестимісячний строк на звернення кредитора до поручителя у межах ч. 4 ст. 559 ЦК України слід відраховувати від моменту виникнення основного зобовязання [PERSON] «ФК «чорноморець» перед банком за кредитним договором, а не з моменту відправлення листа-вимоги в адресу поручителя. До суду від ПАТ «Сбербанк» надійшли доповнення від 12.07.2017р. до позовної заяви у справі, в яких банк наводить певну судову практику Верховного суду України та Вищого господарського суду України, посилається на положення розділу 6 кредитного договору, ст.ст. 254, 553, 554 ЦК України, та зазначає, що умовами кредитного договору із [PERSON] «ФК «Чорноморець» було передбачено повернення боргу частинами. Позивач вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Тобто на думку ПАТ «Сбербанк» у разі прострочення кредитором предявлення поручителю вимоги у межах шестимісячного строку визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань, а таким чином обовязок [PERSON], як поручителя, по сплаті періодичних платежів за кредитним договором, а саме відсотків, нарахованих за період за 6-ть місяців до звернення до суду та з січня 2016 року, а також за весь період розгляду цивільного спору по справі є чинним та повинен бути виконаний поручителем. 28.08.2017р. до суду від [PERSON] надійшли додаткові письмові пояснення у справі, надані на доповнення до позовної заяви ПАТ «Сбербанк» від 12.07.2017р., в яких відповідач посилаючись на ст.ст. 559, 1050 ЦК України та певну судову практику Верховного суду України, заперечує проти правої позиції ПАТ «Сбербанк» та вважає зобовязання [PERSON] за договором поруки на момент звернення позивача із позовом до суду повністю припиненим, враховуючи зобовязання по сплаті відсотків за кредитним договором за період з січня 2016 року за весь період розгляду цивільного спору у даній справі. 28.08.2017р. до суду надійшли письмові пояснення у справі від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON], якими остання повністю підтримує правову позицію у даній справі свого чоловіка [PERSON], та просить в задоволенні позову ПАТ «Сбербанк» відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні 27.11.2017р. ПАТ «Сбербанк» було заявлено суду клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання позивачеві можливості ознайомлення із матеріалами справи, зокрема із письмовими поясненнями відповідача від 23.11.2017р. щодо питання повязаності даної справи із іншою цивільною справою №522/799/16-ц. Порадившись на місці суд ухвалив в задоволенні даного клопотання ПАТ «Сбербанк» відмовити, з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи тощо. Разом із тим, ч. 3 ст. 27 ЦПК України закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Суд зазначає, що свобода розпорядження процесуальними засобами захисту обмежена, насамперед, вимогами закону та інтересами інших осіб, які можуть постраждати у разі неналежної реалізації процесуальних прав. Судові засіданні у даній справі протягом розгляду справи неодноразово відкладалися, у тому числі по клопотанням ПАТ «Сбербанк». Останні письмові пояснення, що стосуються предмету та підстав позову були надані до суду 28.08.2017р., а саме: письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні [PERSON] Після зазначеної дати ані відповідачем, ані третіми особами, додаткових пояснень, що стосуються предмету та підстав позову до суду не надавалося. А таким чином позивач, у межах всіх розумних строків, мав можливість реалізувати свої право на ознайомлення з матеріалами справи. Відносно письмових пояснень відповідача від 23.11.2017 р. суд зазначає, що зазначені пояснення безпосередньо не стосуються предмету та підстав позову, у поясненнях відповідач говорить про питання повязаності справ, а не наводить додаткових фактів та нових обставин. У судовому засіданні 27.11.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача, проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON] «ФК «Чорноморець», проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON], проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступні обставини справи, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами: 15.07.2011р. між ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] «ФК «Чорноморець» укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО (надалі за текстом «кредитний договір»). У подальшому до кредитного договору сторонами вносилися зміни та доповнення шляхом укладання договорів про внесення змін №№1-14. Зокрема 26.04.2013 р. кредитний договір викладений у новій редакції згідно із договором про внесення змін №6. Відповідно до умов п. 1.1., п. 1.2. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін №6, позивачем відкрито [PERSON] «ФК «Чорноморець» відновлювальну кредитну лінію в доларах США лімітом кредитування 41586388 (сорок один мільйон п'ятсот вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) доларів США. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін №6, кредитна лінія відкрита строком до 30.06.2018 р. Пунктом 1.2. кредитного договору було встановлено графік погашення кредиту (ліміт кредитної лінії на певну календарну дату). В подальшому, 31.03.2014р. згідно із п. 1 договору про внесення змін № 11 до кредитного договору сторонами встановлено, що [PERSON] «ФК «Чорноморець» надається невідновлювальна кредитна лінія в доларах США. Пунктом 8.3. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, було встановлено право ПАТ «Сбербанк» на дострокове повернення повної суми заборгованості за Кредитом. Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін №6, [PERSON] «ФК «Чорноморець» зобовязалося сплачувати позивачеві за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором/відповідною додатковою угодою. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості. Відповідно до пп. «щ» п. 2.1. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін №6, належне виконання позичальником зобовязань по цьому договору забезпечується порукою [PERSON] на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором. Також, 15.07.2011р. між [PERSON] та ПАТ «Сбербанк», з метою забезпечення належного виконання зобовязань [PERSON] «ФК «Чорноморець» за кредитним договором був укладений договір поруки, із подальшим внесенням змін та доповнень (надалі за текстом «договір поруки). На договорі поруки та договорах про внесення змін до нього зроблена відмітка за підписом дружини поручителя, [PERSON], щодо погодження укладання даного договору та щодо підтвердження того, що [PERSON] із умовами договору поруки ознайомлена та заперечень щодо них не має. Судом встановлено, що ПАТ «Сбербанк» в строки та в повному обсязі виконало свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання [PERSON] «ФК «Чорноморець» кредитних коштів, відкривши відновлювальну кредитну лінію та видавши останньому в межах кредитної лінії кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахункам [PERSON] «ФК «Чорноморець», на яких обліковується заборгованість. 23.06.2015р. ПАТ «Сбербанк», у звязку із невиконанням [PERSON] «ФК «Чорноморець» умов кредитного договору, відповідно до п. 8.3. даного договору скористалося своїм правом вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. А саме: 23.06.2015р. ПАТ «Сбербанк» у порядку п. 8.4. кредитного договору, в редакції, договору про внесення змін № 6, засобами поштового звязку (рекомендованим листом) надіслано на адресу [PERSON] «ФК «Чорноморець» повідомлення - вимогу №5828/5/28-2 від 23.06.2015р. про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті відправлення. Як слідує із тексту повідомлення - вимоги №5828/5/28-2 від 23.06.2015 р. позивач зобовязав [PERSON] «ФК «Чорноморець» повернути прострочену заборгованість за кредитом протягом 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення цієї вимоги, що у повному обсязі кореспондується із п. 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6. Повідомлення - вимога №5828/5/28-2 від 23.06.2015р. [PERSON] «ФК «Чорноморець» виконана не була, тобто третя особа свої зобовязанні зі сплати заборгованості за кредитним договором перед позивачем не виконала. У судовому засіданні представник [PERSON] «ФК «Чорноморець» факт отримання та невиконання повідомлення-вимоги 5828/5/28-2 від 23.06.2015р. не спростовував. У судовому засіданні представник позивача факт відправлення повідомлення-вимоги 5828/5/28-2 від 23.06.2015р. в адресу [PERSON] «ФК «Чорноморець» саме 23.06.2015р. не спростовувала. У звязку із невиконанням [PERSON] «ФК «Чорноморець» своїх зобовязань перед позивачем, останній 14.07.2015р. цінним листом направив в адресу [PERSON] повідомлення-вимогу №6585/5/28-2 від 14.07.2015р. щодо повернення повної суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 р. Факт відправлення в адресу відповідача повідомлення\~вимоги № 6585/5/28-2 підтверджується поштовим штемпелем на конверті відправлення та фіскальним чеком. У судовому засіданні представник відповідача факт отримання та не виконання [PERSON] повідомлення-вимоги № 6585/5/28-2 від 14.07.2015р. не спростовувала.. У зазначеному повідомленні вимозі № 6585/5/28-2 від 14.07.2015р. ПАТ «Сбербанк» було встановлено певний строк на виконання [PERSON] вимоги банку, а саме: 10 календарних днів з моменту відправлення в адресу поручителя даного повідомлення. Позивач звернувся із позовом до відповідача 14.01.2016р., надіславши його рекомендованим листом до Приморського районного суду м. Одеса. Згідно з ч. 4\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 6.4. договору поруки, укладеним поміж ПАТ «Сбербанк» та [PERSON], встановлено, що договір набуває чинності з моменту його укладання в письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання позичальником або боржником усіх зобовязань, передбачених в ст. 2 цього договору, а також із інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання. Відповідно до ч. 1,2 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно із ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, у договорі поруки строк його дії\~відповідно до ст.ст. 251, 252 ЦК України, не встановлено, тобто умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосування норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, у разі якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявлять вимоги до поручителя. Суд залишає поза увагою позицію ПАТ «Сбербанк» відносно того, що строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, а порука [PERSON] є чинною в частині сплати періодичних платежів за кредитним договором, а саме відсотків, нарахованих за період за 6-ть місяців до звернення до суду та з січня 2016 року та за весь період розгляду цивільного спору. Суд погоджується із правовою позицією Верховного суду України, викладеною у Постановах від 14.06.2017 р. у цивільній справі № 6-1009цс17, від 29.03.2017 р. у цивільній справі № 6-3087цс16 тощо, на які посилається ПАТ «Сбербанк», та якими визначено, що якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Верховний суд України зазначає, що оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. А таким чином, в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Разом із тим, суд акцентує увагу на тому, що фактичні обставини у даній цивільній справі відрізняються від обставин, викладених у вищенаведених постановах Верховного суду України, а саме: ПАТ «Сбербанк» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України скористався своїм правом вимоги щодо дострокового повернення боржником ([PERSON] «ФК «Чорноморець») всієї суми позики та сплати всієї заборгованості за кредитним договором, надіславши в адресу боржника відповідне повідомлення-вимогу №5828/5/28-2 від 23.06.2015р. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд зазначає, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Строк поруки - це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Таким чином, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки. У даному випадку, предявлення кредитором додаткових вимог (у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом або пені/штрафних санкцій тощо) до поручителя поза межами строку дії поруки, не допускається. Зазначена правова позиція суду повністю кореспондується із позицією Верховного суду України, зокрема викладеною у Постанові Верховного суду України від 14.06.2017 р., прийнятої за наслідком розгляду справи № 644/6558/15-ц, провадження № 6-1009цс17. Так, Верховним судом України зазначено: «…У справі, яка переглядається, суди не врахували, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення ануїтетних платежів (щомісячних платежів згідно з графіком), а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що\~\~й боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, та не з'ясували, чи пред'явив банк вимогу до поручителя в межах шести місяців\~за кожним місячним\~платежем, за якими платежами порука припинилась, а\~за якими ще діє. Разом з тим відповідно до вимог частини другої статті\~1054\~та частини другої статті\~1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів… …При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі\~статтею 526 ЦК\~України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобов'язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково… … суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій не звернули уваги на зазначені обставини та не надали оцінки доводам позивача про направлення ним до відповідачів вимог про зміну терміну виконання основного зобов'язання…». Дані висновки суду також стосуються заявленого ПАТ «Сбербанк» права щодо зменшення розміру позовних вимог у даній справі до 1\~000\~000 (одного мільйона) доларів США, які, як слідує із пояснень представника позивача та із заяви про зменшення позовних вимог та доповнень до позовної заяви, є частиною відсотків нарахованих у період із січня 2016 року та за весь період розгляду даного цивільного спору. Зменшення розміру позовних вимог відповідно до ст. 31 ЦПК України є правом позивача. Разом із тим, визначення конкретного розміру позовних вимог не є необхідним при прийнятті рішення у даній справі, оскільки встановлення розміру позовних вимог та періоду, за який грошові суми нараховані, напряму залежить від встановлення судом строку дії поруки [PERSON] перед ПАТ «Сбербанк» та встановлення факту припинення поруки [PERSON]М на певну календарну дату. Суд зазначає, що строк дії поруки [PERSON]М перед ПАТ «Сбербанк» у випадку, що розглядається є обмеженим згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, та повинен обчислюватися, враховуючи факт того, що позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України достроково скористався своїм правом вимоги повернення всієї суми позики (заборгованості). А таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 559 та ст. 1050 ЦК України, право пред'явлення ПАТ «Сбербанк» вимоги до [PERSON] обмежено шестимісячним строком від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який повинен бути визначений наступним чином: Відповідно до пп. «д» п. 8.3. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, ПАТ «Сбербанк» має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за договором, у разі невиконання або неналежного виконання боржником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим договором. [PERSON] ПАТ «Сбербанк» дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором повністю кореспондується із положеннями ст. 1050 ЦК України. Відповідно до п. 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника, із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а позичальник, здійснити усі платежі за цим договором на користь банку (при цьому строкові платежі\~проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги). А таким чином, відповідно до п. 8.4. кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 6, строк виконання боржником вимоги кредитора встановлений в 10 (десять) робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги). ПАТ «Сбербанк» надіслано в адресу [PERSON] «ФК «Чорноморець» повідомлення вимогу №5828/5/28-2 про сплату заборгованості за кредитним договором 23.06.2015р., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Враховуючи правила обчислення строків, визначені статтями 251-253 ЦК України, строк на виконання [PERSON] «ФК «Чорноморець» вимоги позивача про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором почав перебіг 24-го червня 2015 року (на наступний день після відправлення ПАТ «Сбербанк» повідомлення - вимоги №5828/5/28-2). Відповідно до ч. 2 ст. 52 Кодексу законів про працю України, для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.\~ Окрім цього враховуючи положення статті 73 Кодексу законів про працю України, на підприємствах, установах та організаціях України робота не проводиться у святкові дні та дні релігійних свят, одним із яких є 28 червня [PERSON] України. Відповідно до ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України, у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого. У 2015 року 28 червня співпало з неділею, а тому за правилами 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України наступний день понеділок (29 червня 2015 р.) є вихідним. Таким чином, строк на виконання [PERSON] «ФК «Чорноморець» повідомлення вимоги № 5828/5/28-2 розпочався 24 червня 2015 року та сплинув через 10 (десять) робочих днів, тобто 08 липня 2015 року (останній день строку). У даному випадку, за правилами обчислення строків, визначених ст. 251-253 Цивільного кодексу України, строк виконання основного зобовязання за кредитним договором наступив 09 липня 2015 року. Суд не погоджується із доводами представника ПАТ «Сбербанк» із посиланням на п. 11.9. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, щодо того, що початок відліку строку виконання боржником вимоги банку щодо дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитом, почав свій перебіг із дня доведення до відома боржника - отримання [PERSON] «ФК «Чорноморець» повідомлення вимоги №5828/5/28-2, тобто із 07.07.2015 р. Дійсно пунктом 11.9 кредитного договору передбачено, що будь-які повідомлення, попередження та інший обмін інформацією між банком і позичальником, що стосуються цього кредитного договору, незалежного від того, передбачені вони цим договором або інше, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і доведені до відома іншої сторони кур'єром під розписку, рекомендованим або цінним листом. Разом із тим, пунктом 8.4. кредитного договору встановлено строк, протягом якого боржник зобов'язаний виконати вимогу банку, після спливу якого (строку) та за умови непогашення боргу, термін виконання всіх грошових зобовязань боржника перед банком вважається таким, що настав. Пунктом 8.4. кредитного договору строк виконання боржником вимоги банку встановлений в 10 (десять) робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги). Тобто пунктом 11.9 кредитного договору встановлено письмову форму складання сторонами повідомлень, попереджень та інших документів щодо обміну інформацією та спосіб їх доведення до іншої сторони (шляхом відправлення кур'єром під розписку, рекомендованим або цінним листом), що жодним чином не можна ототожнювати з визначеним у п.8.4 кредитного договору 10-денним строком виконання позичальником вимоги Банку про дострокове повернення кредиту, початок відліку якого (строку) повязується з днем відправлення Банком такого повідомлення (вимоги) кур'єром чи засобами поштового зв'язку. Окрім цього, суд зазначає, що як слідує із наявних у матеріалах справи документів, оформлених Банком в рамках застосування процедури стягнення з [PERSON] «ФК «Чорноморець» заборгованості за кредитним договором, ПАТ «Сбербанк» розпочав обліковувати повну суму заборгованості за кредитним договором саме після спливу 10 (десяти) робочих днів, обчислюваних з моменту надіслання на адресу позичальника відповідного повідомлення-вимоги, а не з моменту її доведення до відома Товариства. Так, у повідомленні-вимозі № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 р. міститься чітка воля ПАТ «Сбербанк» щодо строків виконання [PERSON] «ФК «Чорноморець» зобовязань з оплати заборгованості за кредитним договором у 10 (десять) робочих днів з дня відправлення повідомлення вимоги. У подальшому, ПАТ «Сбербанк», у звязку із невиконанням [PERSON] «ФК «Чорноморець» грошового зобовязання за повідомленням-вимогою № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 р., та за п. 8.4. кредитного договору, на виконання п. 4.3.договору поруки від 15.07.2011 р., направлено в адресу поручителя - [PERSON] окреме повідомлення - вимогу №6585/5/28-2 від 14.07.2015 р. Як слідує даного повідомлення - вимоги №6585/5/28-2, станом на 10 липня 2015 р. за кредитним договором обліковується загальна заборгованість у сумі 41\~475\~775,08 доларів США та 53\~027\~925,09 гривень, у тому числі 36\~773\~937,32 долара СГША загальної заборгованості за кредитною лінією. До повідомлення - вимоги №6585/5/28-2 від 14.07.2015 р., направленого на імя [PERSON]М,, було додано розрахунок заборгованості [PERSON] «ФК «Чорноморець» за кредитним договором. Як слідує із зазначеного розрахунку заборгованості (стр. 4-6 розрахунку), з 09 липня 2015 року (тобто на 11-й робочий день з моменту відправлення в адресу [PERSON] «ФК «Чорноморець» згідно із п. 8.4. Кредитного договору відповідного повідомлення вимоги) ПАТ «Сбербанк» починає нараховувати пеню на повну суму заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» за кредитом - 36\~773\~937,32 доларів США. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, на момент направлення ПАТ «Сбербанк» в адресу [PERSON] «ФК «чорноморець» та [PERSON] повідомлень вимог про сплату заборгованості неоднозначного трактування у ПАТ «СБЕРБАНК» положень п.8.4. та п. 11.9. Кредитного договору не виникало. Суд зазначає, що відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. А тому обидві сторони кредитного договору, як кредитор, так і боржник, повинні дотримуватися його умов. Окрім цього, суд зазначає, що питання визначення моменту, з якого слідує відраховувати 10 (десятиденний) строк на виконання повідомлення-вимоги ПАТ «Сбербанк» вже розглядалося господарськими судами України про вирішенні справи №910/10877/16 за позовом [PERSON] «ФК «Чорноморець» до ПАТ «Сбербанк» про тлумачення змісту договору та за зустрічним позовом ПАТ «Сбербанк» до АТ «ФК «Чорноморець», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом [PERSON], про тлумачення змісту окремих частин договору. Позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» у справі № 910/10877/16 стосувалися тлумачення саме п. 8.4. та 11.9. кредитного договору. Позиція суду у даній цивільній справі щодо застосування п. 8.4. та п. 11.9. кредитного договору повністю співпадає є правовою позицією господарських судів у справі 910/10877/16, яка викладена у Постанові Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 р. та Постанові Вищого господарського суду України від 15.02.2017 р. Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відносно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо визначення моменту початку перебігу строку на виконання [PERSON] «ФК «Чорноморець» повідомлення-вимоги ПАТ «Сбербанк», викладеної у Постанові від 09.11.2016 р. у даній цивільній справі, суд зазначає наступне: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у тексті Ухвали посилається на п. 8.3. та п. 11.9. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, та робить висновок, що будь-які вимоги банку мають юридичну силу з моменту доведення до відома іншої сторони (з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги), у звязку із чим останній день виконання зобовязань за умовами кредитного договору та за змістом повідомлення-вимоги настав для поручителя [PERSON] 21 липня 2015 року. Разом із тим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді справи № 522/908/16-ц не здійснено аналіз змісту положень пункту 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, яким чітко встановлений строк на виконання позичальником вимоги банку. Таким чином, повідомлення вимогу №5828/5/28-2 відправлено ПАТ «Сбербанк» в адресу [PERSON] «ФК «Чорноморець» 23.06.2017 р. Враховуючи правила обчислення строків, визначені\~статтями 251-253 ЦК України, положення про пятиденний робочий тиждень (згідно із ч. 2\~ст. 52 Кодексу законів про працю України), враховуючи положення ст. 73 Кодексу законів про працю України, про те що, на підприємствах, установах та організаціях України робота не проводиться у святкові дні та дні релігійних свят, одним із яких є 28 червня [PERSON] України, враховуючи порядок перенесення вихідних днів згідно з ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України, строк на виконання [PERSON] «ФК «Чорноморець» повідомлення - вимоги №5828/5/28-2 розпочав перебіг 24-го червня 2015 року (на наступний день після відправлення) та закінчився 08 липня 2015 р. (останній десятий робочий день після відправлення ПАТ «Сбербанк» повідомлення - вимоги №5828/5/28-2). Пред'явивши [PERSON] «ФК «Чорноморець» вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором ПАТ «Сбербанк», відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та набув право пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, а саме із 09 липня 2015 року. За правилами визначення строків, шестимісячний строк на предявлення ПАТ «Сбербанк» згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до [PERSON] щодо виконання зобовязань за [PERSON] «ФК «Чорноморець» сплинув 11 січня 2015 р. (останній день строку). Шість місяців з 09 липня 2015 року (включно) закінчуються 09 січня 2016 року, разом із тим 09 січня 2016 року це вихідний день (субота), а тому за правилами ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем на предявлення банком вимоги до поручителя є перший робочий день - 11 січня 2016 року. Отже позивач, звернувшись із позовом до [PERSON] 14 січня 2016 р. пропустив встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк не предявлення вимоги до поручителя. Суд не погоджується із думкою позивача, викладеною у заяві від 14.04.2017 р. про зменшення розміру позовних вимог, що строк виконання зобовязання для [PERSON] за укладеним договором поруки наступив 15.07.2015 року - з моменту направлення банком в адресу [PERSON] окремого повідомлення-вимоги № 6585/5/28-2, а у звязку із чим строк дії поруки закінчився 15.01.2016 року. У даному випадку слід відрізняти строк виконання основного зобовязання та строк виконання зобовязання поручителем за порукою, у разі отриманням відповідного повідомлення вимоги від кредитора. Дійсно, договір поруки, укладений між ПАТ «Сбербанк» та [PERSON], (п. 4.3.) містить зобовязання поручителя протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в іншій термін, зазначений у такому повідомленні, погасити заборгованість Боржника за реквізитами, зазначеними в повідомленні. Разом із тим суд зазначає, що для цілей застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України, основним зобовязанням у даному випадку є зобовязання [PERSON] «ФК «Чорноморець» як боржника перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором. Зобовязання [PERSON] за договором поруки є похідним зобовязанням по відношенню до основного зобовязання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п.4.1. договору поруки, укладеного між ПАТ «Сбербанк» та [PERSON], боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобовязаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобовязання за основним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п. 4.1. договору поруки, передбачена статтею 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобовязань. Таким чином, порука є похідним зобовязанням від основного зобовязання. Пункт 2.1. договору поруки від 15.07.2011 р., укладеним між ПАТ «Сбербанк» та Відповідачем містить вичерпний перелік зобовязань боржника перед Кредитором, які забезпечуються порукою. Чинне законодавство України (ч. 4 ст. 559 ЦК України) повязує строк дії поруки саме із моментом настання строку виконання основного зобовязання, у випадку, що розглядається зобовязання [PERSON] «ФК «Чорноморець» за кредитним договором. Із підстав наведених вище та розрахунків, саме з 09 липня 2015 року позивач набув право предявити до відповідача, як поручителя [PERSON] «ФК «Чорноморець» вимогу про виконання зобовязання за кредитним договором. При цьому суд вважає, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки розуміється як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення не заперечує можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, Однак і в такому разі кредитор може звернутися з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Дана позиція суду зокрема кореспондується із позиціями Верховного суду України, викладеними у Постановах від 24.02.2016 року у справі № 6\-2239цс15, від 20.04.2016 р. у справі № 6-2662цс15, від 22.06.2016 р. у справі № 6-368цс16, від 14.09.2016 р. у справі № 569/1648/14-ц, від 14.09.2016 р. у справі № 61451цс16, від 19.10.2016 р. у справі № 6-1265цс16, від 14.06.2017 р. у справі № 644/6558/15-ц, тощо, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України повинні враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні певних норм права. У звязку із викладеним, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» не підлягають задоволенню, оскільки, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, на момент звернення із позовом до суду порука [PERSON] за договором поруки від 15.07.2011 року, укладеним у забезпечення виконання зобовязань [PERSON] «ФК «Чорноморець» за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., є припиненою, а ПАТ «СБЕРБАНК» пропущено строки предявлення до [PERSON] вимоги про виконання зобовязання.

Outcome: dismissed