Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 03.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 050/25-1367/1, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 75 000 доларів США. В пункті 1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. В порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 02.03.2017 року має прострочену заборгованість, а саме: 54 305, 06 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 18 876, 12 дол. США, заборгованість за відсотками - 35 428, 94 дол. США. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 050/25-1367/1 від 03.03.2008 року в сумі 54 305, 06 дол. США, а також понесені ним судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд, розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 050/25-1367/1, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 75 000 доларів США, на умовах, визначених цим договором, з кінцевим строком повернення до 02.03.2023 року. (а.с. 4-7) Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розрахунком заборгованості станом на 02.03.2017 року (а.с. 16-18). Згідно п.1.1.1 договору, надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом в сумі 75 000 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом - 02.03.2023 року на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 договору кредиту кредит надавався на споживчі потреби. За умовами п.2.5 договору кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, на рахунок № [NUMBER], відкритий в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк». Згідно з умовами договору кредит позичальник зобов'язався погасити Кредитору в повному обсязі кредит в строк, встановлений у договорі, сплачувати кредитору проценти в строки, встановлені цим же договором. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», він є правонаступником усіх прав та обов'язків АКБ «Укрсоцбанк» (а.с.20-22). 20.06.2017 року на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень зобов'язань за договором кредиту № 050/25-1367/1 від 03.03.2008 року з вимогою погасити заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк» в добровільному порядку. Відповідач на вказану вимогу не відреагував, заборгованість не погасив. (а.с. 14-15 ) У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором № 050/25-1367/1 від 03.03.2008 року відповідач згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 02.03.2017 року має заборгованість в сумі 54 305, 06 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 18 876, 12 дол. США, заборгованість за відсотками - 35 428, 94 дол. США. (а.с. 16-18) Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його відповідність умовам кредитного договору № 050/25-1367/1 від 03.03.2008 року та вимогам чинного законодавства України. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу належних розрахунків не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов'язань, взятих на себе згідно кредитного договору. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Також, право на здійснення операцій в іноземній валюті, в тому числі і надання кредитів в іноземній валюті, передбачено ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Судом встановлено наявність у позивача банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, позивач має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. На вище викладене, також, звернув увагу в п. 10, п. 11 Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Суд прийшов до висновку, що банком правомірно надано кредит в іноземній валюті. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України є загальновідомим. НБУ 02.10.2017 року встановлено офіційний курс гривні до долара США в розмірі: 1 дол. США = 26, 57 гривень. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи вище викладене. Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідач не провела розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом стягнення із [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 050/25-1367/1 від 03.03.2008 року в розмірі 54 305, 06 доларів США, що еквівалентно станом на 02.10.2017 року 1 442 885, 44 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 18 876, 12 доларів США, що еквівалентно 501 538, 50 гривень, заборгованість по відсотках - 35 428, 94, що еквівалентно 941 346, 93 гривень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 21 199, 90 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved