Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач 02 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики. В подальшому позивач свої вимоги змінив і просив припинити зобовязання [PERSON] по поверненню грошових коштів за договором позики переданням відступного. В позовній заяві позивач [PERSON] посилався на те, що 05 грудня 2014 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, за яким він передав тому грошові кошти в сумі 46000 грн., а той в свою чергу, отримав зазначені кошти та зобовязався повернути їх до травня 2015 року. До означеного в договорі терміну відповідач борг не повернув. Його неодноразові письмові вимоги щодо повернення боргу, відповідачем ігнорувались. Ця обставина і змусила його звернутися до суду за захистом свого права. Просив стягнути з відповідача всю суму боргу, а саме 46000 грн.. В подальшому, до початку розгляду судом справи по суті, 19 вересня 2016 року, позивач надав заяву про зміну предмета позову, а також договір про припинення зобовязання переданням відступного, згідно якого, сторони домовилися про припинення всіх зобовязань боржника зі сплати 46000 грн. боргу шляхом передачі у власність кредитора, як відступного частини комплексу складських будівель «Вторинної сировини», розташованих в місті Кодимі Одеської області, а саме: складу вовни, загальною площею 25,6 кв.м.; утильного складу, загальною площею 126,3 кв.м.; павільйону, загальною площею 174,3 кв.м.; навісу утильного складу. Зазначені приміщення є власністю боржника. Просить визнати цей договір дійсним та визнати за ним право власності на склад вовни, загальною площею 25,6 кв.м.; утильний склад, загальною площею 126,3 кв.м.; павільйон, загальною площею 174,3 кв.м.; навіс утильного складу в комплексі складських будівель «Вторинної сировини» в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Мічуріна,2. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно розписки від 05 грудня 2014 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] до травня 2015 року. Згідно договору про припинення зобовязання переданням відступного від 14 вересня 2016 року [PERSON] зобовязався в рахунок погашення грошового боргу розміром 46000 грн. перед [PERSON], передати тому належну йому частину комплексу складських будівель «Вторинної сировини», розташованих в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Мічуріна,2, а саме: склад вовни, загальною площею 25,6 кв.м.; утильний склад, загальною площею 126,3 кв.м.; павільйон, загальною площею 174,3 кв.м.; навіс утильного складу. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22160512, виданого 16 березня 2009 року Кодимським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області, [PERSON] є власником комплексу складських будівель «Вторинної сировини» в місті Кодимі по вулиці Мічуріна,2. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 1 статті 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом установлено наступне. 05 грудня 2014 року між сторонами в письмові формі (розписка) був укладений договір позики, за яким позивачем були передані [PERSON] грошові кошти в сумі 46000 грн., а також обумовлені терміни повернення боргу травень 2015 року. У виконання зазначеного договору позики, позивач передав [PERSON] означену грошову суму, а той, в свою чергу прийняв гроші, та зобовязався їх повернути до травня 2015 року. Взяті на себе зобовязання по поверненню боргу в означений в договорі строк, відповідачем не виконані. Ця обставина і зумовила звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. До початку розгляду судом справи по суті, сторони уклали між собою договір припинення зобовязання, переданням відступного, за яким сторони домовилися про припинення всіх зобовязань боржника зі сплати 46000 грн. боргу шляхом передачі у власність кредитора, як відступного частини комплексу складських будівель «Вторинної сировини», розташованих в місті Кодимі Одеської області, а саме: складу вовни, загальною площею 25,6 кв.м.; утильного складу, загальною площею 126,3 кв.м.; павільйону, загальною площею 174,3 кв.м.; навісу утильного складу. Зазначені приміщення є власністю боржника. Просить визнати цей договір дійсним та визнати за ним право власності на склад вовни, загальною площею 25,6 кв.м.; утильний склад, загальною площею 126,3 кв.м.; павільйон, загальною площею 174,3 кв.м.; навіс утильного складу в комплексі складських будівель «Вторинної сировини» в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Мічуріна,2. Згідно статті 600 ЦК України зобов»язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Відповідно до ст.177 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Суд вважає, що оскільки розмір відступного встановлюється сторонами, він не обовязково повинен збігатися з розміром виконання за зобовязанням. З урахуванням того, що відступне є правочином, на нього поширюються всі нормативні вимоги, які визначають правовий режим правочинів (гл.16 ЦК). Таким чином, беручи до уваги обставини справи, факт визнання позову відповідачем, а також неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивача. Оскільки сторони уклали правочин, що не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства (ч.1 ст. 203 ЦК України), суд прийшов до висновку, що позивач, отримавши відступного, тим самим набув право власності на склад вовни, загальною площею 25,6 кв.м.; утильний склад, загальною площею 126,3 кв.м.; павільйон, загальною площею 174,3 кв.м.; навіс утильного складу в комплексі складських будівель «Вторинної сировини» в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Мічуріна,2, що належали [PERSON]. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст.16,177, 203, 600 ЦК України,

Outcome: approved