Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач 09.10.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який 16.11.2017 року уточнив, та в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 09 вересня 2007 року, право власності на земельну ділянку площею 0,0733 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, розташованої за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Таджицька будинок 86 у Дніпропетровській області, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №127574, виданого виконкомом Криворізької міської Ради народних депутатів 14 вересня 1999 року на підставі рішення №329/1 від 16.07.1997 року. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 09 вересня 2007 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповідала йому камяний жилий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться у місті Кривому Розі Дніпропетровської області по вулиці Таджицькій за номером 86. Заповіт посвідчено 13 листопада 1990 року Пятою криворізькою держав нотаріальною конторою за реєстром №2-2575. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння за вищезазначеною адресою та земельна ділянка площею 0.0733 гектарів, розташована на території Криворізької міської Ради в Інгулецькому районі, виділена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю IV-ДП № 127574, виданому на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів N329/1 від 16.07.1997 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10654 14 вересня 1999 року. Вартість вказаної земельної ділянки складає 63\~902 грн. 50 коп. відповідно до висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, здійсненої ТОВ «Нео Плюс» на 19.09.2017р. Місцем відкриття спадщини у відповідності до вимог ст.1228 ЦК України було останнє місце проживання спадкодавиці, а саме: м. Кривий Ріг, вулиця Таджицька будинок 86. Позивач звернувся до державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом і 08 жовтня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок «А-1» загальною площею 46.9 кв.м., житловою площею 227 кв.м., з господарчими будівлями: літня кухня -«Б», камяний погріб -В, цегляний гараж -Д, забор - №1, водоколонка - І, замощення -І. Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано у реєстрі за №1-3069. Право власності на нерухоме майно зареєстроване КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», номер запису: 630 в книзі 4-58 від 01.11.2006 року. Але постановою від 08 жовтня 2008 року Державним нотаріусом [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки спадкодавцем не було складено заповіт на земельну ділянку. Позивач не є родичем померлої, тому не має права на спадкування за законом. Крім нього до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом 28 січня 2008 року також звернувся рідний брат спадкодавиці [PERSON], але до теперішнього часу свідоцтва про право на спадщину йому не видавалось. Спадкова справа N944/2008 року заведена у Пятій криворізькій державній нотаріальній конторі. Осіб, що відносилися б до спадкоємців першої черги спадкування за законом - не існує. Враховуючи, що позивач успадкував житловий будинок, розташований по вулиці Таджицькій буд.86 у м. Кривому Розі, він вважає, що до нього повинно перейти право власності на земельну ділянку площею 0,0733 га., на якій розміщений вищезазначений будинок. Згідно з частиною 1\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, позивач надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутністю, за участю його представника - адвоката [PERSON], підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити /а.с.24/. Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.79). Представник відповідача - виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника виконкому, не заперечує проти задоволення позову (а.с.19). Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 01.02.2018 року на 11.00 годин не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, повідомив про неможливість явки в судове засідання за станом здоровя. Причина неявки відповідача була визнана поважною і розгляд справи був відкладений на 19.02.2018 року на 10.30 годин. У призначений час та в подальшому 13.03.2018 року об 11.30 годині відповідач не зявився, його було належним чином повідомлено про дати, час та місце засідання, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами та витребувані за клопотанням позивача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09 вересня 2007 року померла [PERSON] /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого по вул. Таджицька, 86 у м. Кривому Розі та земельної ділянки для його обслуговування. Спадкоємцями після її смерті були: позивач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, посвідченим Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою 13.11.1990 року за р. №2-2575 /а.с.6/ та рідний брат померлої [PERSON] - в порядку спадкування за законом /а.с.37/. 08 жовтня 2008 року, за реєстровим №1-3069 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Таджицька, 86 /а.с.7/. При цьому, постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки спадкодавцем такий заповіт не складений, а заявник не є спадкоємцем за законом /а.с.9/. Відповідач [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримував /а.с.38/. У свою чергу, судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП № 127574, виданий [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів N329/1 від 16.07.1997 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10654 14 вересня 1999 року, був виданий у період дії Постанови Верховної Ради України № 2201 (з 23.06.1992 по 08.01.2004), є чинним правовстановлюючим документом, оскільки діюче та той час законодавство не передбачало обов'язкової реєстрації такого права власності, тому право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку є підтвердженим /а.с.10/. Таким чином, суд знаходить, що державний акт на право власності на землю, виданий у період дії Постанови ВРУ №2201 (з 23.06.1992 року по 08.01.2004 року) є чинним правовстановлювальним документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Вартість вказаної земельної ділянки складає 63\~902 грн. 50 коп. /а.с.11-12/. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного Кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Отже, з урахуванням вищевказаних норм закону та встановлених фактичних обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведений факт законного набуття ним права власності на земельну ділянку площею 0,0733 га., на якій розміщений отриманий ним у спадок будинок, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved