Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 27.02.2007 року, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у позивача станом на 29.09.2014 року виникла заборгованість у розмірі 7457,18 грн. З огляду на вищезазначене позивач просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2390,95 грн., 4175,71 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2996,50 грн. - заборгованості по комісії. Від цієї суми віднята сума заборгованості за кредитом у розмірі 2937,27 грн., яка була задоволена судовим наказом Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.08.2008 року, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 331,29 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] вищевикладені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час слухання справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н від 27.02.2007 року про надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 6.5 Умов надання банківських послуг, в обовязки відповідача входить погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, по перевищенню витрат платіжного ліміту, а також повинен оплачувати комісії на умовах передбачених чинним договором. Крім того, пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг укладених між сторонами визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до умов п. 9.3 умов надання банківських послуг передбачено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключенням, передбачених п. 9.6, 9.7 цих умов. Як встановлено судом, протягом дії договору жодна із сторін у належний спосіб не інформувала іншу сторону про припинення договору, у звязку з чим він був пролонгований автоматично. Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Так, відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 29.09.2014 рік виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7457,18 грн., без урахування суми заборгованості за кредитом у розмірі 2937,27 грн., яка була задоволена судовим наказом Голопристанського районного суду від 08.08.2008 року, різниця становить 6625,89 грн. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з заборгованості за кредитом 2390,95 грн.; заборгованості по відсоткам 4175,71 грн.; заборгованість по комісії - 2996,50 грн., але без врахування заборгованості у сумі 2937,27 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань в порядку п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 331,29 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial