Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

ПАТ «ПРОСТО-страхування» просить постановити рішення про стягнення із [PERSON] 21876,09 гривень страхового відшкодування в порядку регресу. Вимоги обґрунтувало тим, 05.09.2013 року в селі Згорани Любомльського району Волинської області [PERSON], керуючи автомобілем «Renault Trafik», номерний знак [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, чим спричинив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki», номерний [NUMBER], який належить [PERSON] В результаті цього транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Винність [PERSON] встановлена і доведена вироком Любомльського районного суду Волинської області від 17.10.2013 року. Дорожньо-транспортна пригода ПАТ «ПРОСТО-страхування» визнана страховою подією, тому відповідно договору страхування потерпілій особі було сплачено страхове відшкодування в розмірі 43752,18 гривень. Відповідач про факт настання страхової події у зазначені в договорі та передбачені законом строки страховика не повідомив, тому з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Така вимога 22.05.2014 року була направлена [PERSON] 06.06.2014 року на адресу страхової компанії надійшло повідомлення з проханням матері відповідача [PERSON] відмовитись від позовних вимог. ПАТ «ПРОСТО-страхування» в повній мірі не може відмовитись від позовних вимог, проте зважаючи на сімейні обставини, позивач зменшив відповідачеві суму виплати страхового відшкодування на 50% (з 43752,18 гривень на 21876,09 гривень). Представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши заяву про підтримання заявлених вимог і розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що після пригоди вантажив мотоцикл потерпілого у свій автомобіль і пошкодив спину. Перші кілька днів займався самолікуванням, потім звернувся в амбулаторію. За цей час потерпілий повідомив про ДТП страхову компанію, про що сказав у телефонній розмові. Крім цього, після пригоди всі документи на автомобіль, в тому числі, і страховий поліс, залишились у транспортному засобі, який був поміщений на штраф-майданчик органу внутрішніх справ. З огляду на такі обставини не міг своєчасно повідомити позивача про пригоду і був впевнений в достатності повідомлення потерпілого. Лише після дзвінка страхового агента дізнався про регресні вимоги і одразу зустрівся з ним. При написанні заяви номер страхового полісу не знав і агент з'ясував його своїми силами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно полісу обов'язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3840575 цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Renault Trafik», номерний знак [NUMBER], застрахована в ПАТ «ПРОСТО-страхування» на строк з 29.08.2013 по 28.08.2014 року. Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 17.10.2013 року встановлено, що 05.09.2013 року близько 19 години 55 хвилин в селі Згорани Любомльського району Волинської області [PERSON], керуючи автомобілем «Renault Trafik», номерний знак [NUMBER], порушив п.1.5, п.2.3.б, д, п.10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і засуджений до покарання у вигляді штрафу. Отже, в порядку ч.4 ст.61 ЦПК України винуватість відповідача у дорожньо-транспортній пригоді доведенню не підлягає. Заявою потерпілого [PERSON]; звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №260-13 та калькуляцією до нього; страховим актом №87700 від 25.01.2014 року; розпорядженням до вказаного акту; платіжним дорученням №7506 від 17.03.2014 року стверджено, що ПАТ «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 43752,18 гривень, заподіяного пошкодженням мотоцикла «Kawasaki», номерний [NUMBER]. Згідно ст.1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі… володіє транспортним засобом… Особа, яка здійснює діяльність, що є джерело підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, відповідальність за майнову шкоду, заподіяну мотоциклу потерпілого [PERSON], має нести [PERSON] як винуватець ДТП. Потерпілий [PERSON] 07.09.2013 року повідомив позивача про подію ДТП і пошкодження його мотоцикла, що стверджено його заявою. Про ту ж подію відповідач [PERSON] повідомив страхову компанію 16.09.2013 року своєю письмовою завою встановленого зразка. Оскільки потерпілим в порядку ст.ст.33, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон №1961-IV) було повідомлено про страховий випадок, позивачем у встановленому ст.36 того ж Закону порядку правомірно проведено виплату страхового відшкодування. Статтею1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із абз.ґ п.38.1.1 ст.38 Закону України №1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія зазначеного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов передбачених у п.33.1.2 ст.33 цього ж Закону. Пунктом 33.1.4 ст.33 Закону України №1961-IV встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування(регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. В судовому засіданні відповідач надав довідку Згоранської амбулаторії загальної практики медицини від 16.12.2014 року, за якою [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з приводу гострої попереково-крижової радикулопатії з 09 по 15 вересня 2013 року, тобто протягом тижня, починаючи з останнього робочого дня в межах триденного строку, передбаченого п.33.1.4 ст.33 Закону України №1961-IV. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №12013020150000468 про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України вбачається, що застрахований автомобіль «Renault Trafik», номерний знак [NUMBER], під час огляду місця події 05.09.2014 року був вилучений і зберігався на штраф-майданчику Любомльського РВ УМВС до набрання вироком у справі законної сили(18.11.2013 року). Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про відсутність у відповідача об'єктивної можливості своєчасно повідомити страхову компанію про страховий випадок. При цьому за першої можливості ним це було зроблено, про що свідчить заява від 16.09.2014 року. З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач документально підтвердив поважність причин несвоєчасного повідомлення про страховий випадок, відтак відсутні підстави для регресного стягнення з нього страхового відшкодування. Таким чином, дослідження доказів по справі і аналіз чинного законодавства приводить суд до висновку, що заявлені вимоги безпідставні і задоволенню не підлягають. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору у зв'язку із відмовою в задоволенні позову відшкодуванню позивачу не підлягають.

Outcome: dismissed