Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 6 178,99 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 22 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 032029266INSURANCE1, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти зі сплатою процентної ставки в розмірі 24 процентів річних на перший річний період користуванням кредитом. На кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюється в порядку визначеному п. 2.11 Договору. Банк свої зобов'язання перед відповідачкем відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі встановленому договором. Проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 19.11.2015 року складає 6 178,99 грн. з яких заборгованість за кредитом у розмірі 2 542,90 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 924,59 грн., пеня за несвоєчасність повернення кредиту у розмірі 1 205,41 грн., пеня за несвоєчасність повернення відсотків у розмірі 288,33 грн., інфляційні витрати за кредитом у розмірі 1 014,57 грн. та інфляційні витрати за відсотками у розмірі 203,18 грн. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» суду подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, у заяві вказав, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Про причини неявки відповідача суд повідомлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 22 травня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 032029266INSURANCE1 (на оплату страхових платежів), відповідно до умов якого банк зобов'язався надавати відповідачу кредит окремими траншами в межах максимального ліміту у розмірі 5 174,40 грн. із сплатою 24,00 % річних на перший річний період, а саме до 30.04.2013 року. На кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюватиметься в порядку визначеному п. 2.11 цього договору. Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом до 21 травня 2017 року (включно) на умовах, визначених договором (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 2-7). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний суворо дотримуватися положень цього Договору, а також договору, визначеного п. 1.3. цього Договору. Пунктом 3.3.5. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний забезпечити своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту в строк, встановлений в п. п. 1.1.1 та 1.1.3 цього Договору. Згідно п. 1.1.3. кредитного договору, погашення кожного траншу кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно, не пізніше 22 (включно) числа кожного місяця, впродовж наступних 9 (дев'яти) місяців після видачі відповідного траншу. Відповідно п. 4.1 кредитного договору, у разі допущення позичальником прострочення строків погашення кредиту та/або сплати процентів, зазначених у п. п. 1.1, 3.3.13, 2.3.2, 2.11 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період виконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Пунктом 4.1.1 договору передбачено, що нарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно за методом «факт/360» за період з дня виникнення простроченої заборгованості за Кредитом та/або нарахованими процентами по день, що передує дню сплати зазначеної заборгованості, але не пізніше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, ПАТ «Укрсоцбанк» 21.05.2014 року було надано [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2 860 грн. 76 коп. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору та положень ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахована заборгованість станом на 19.11.2015 року на загальну суму 6 178,99 грн., що включає: заборгованість за кредитом у розмірі 2 542,90 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 924,59 грн., пеню за несвоєчасність повернення кредиту у розмірі 1 205,41 грн., пеню за несвоєчасність повернення відсотків у розмірі 288,33 грн., інфляційні втрати за кредитом у розмірі 1 014,57 грн. та інфляційні втрати за відсотками у розмірі 203,18 грн. У спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 378 грн. 00 коп. (а.с. 18, 19).

Outcome: approved