Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DN81AR18970064 від 21 лютого 2008 року. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що згідно даного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 81768,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак позичальник, всупереч вимогам зазначеного кредитного договору, своєчасно не повернув позичених коштів, в результаті чого виникла заборгованість по кредиту у загальному розмірі 244240,54 грн. В добровільному порядку [PERSON] повернути кошти відмовляється, а тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір, сплачений ним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в позовній заяві. Вважає безпідставним посилання представника відповідача на рішення Лановецького районного суду від 01 березня 2012 року про звернення стягнення на заставне майно (автомобіль), оскільки сума, яка отримана від його реалізації включена в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, однак, її не достатньо для погашення всієї суми боргу. Вказана сума врахована при підготовці позовної заяви про стягнення грошових коштів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що згідно рішення Лановецького районного суду від 01 березня 2012 року, яке набрало законної сили та добровільно виконане відповідачем, вже було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на підставі кредитно-заставного договору від 21 лютого 2008 року та звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВУD, 2007 року випуску, д.р.н. ВО 0197 АК. В зв»язку із наведеним вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясував наступні обставини. Згідно п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] банк «ПриватБанк». 21 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «[PERSON] банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON] було укладено кредитнo-заставний договір №DN81AR18970064 (далі Договір), згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти на загальну суму 81768.10 грн. для придбання легковою автомобіля та оплати витрат, пов'язаних з його оформленням, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2015 року. Відповідно до ст.17.9 вказаного Договору з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором [PERSON] було передано в заставу автомобіль BYD, модель: F3 GLX1, рік випуску: 2007, тип Легковий седан-В, №кузова/шасі: LGXC16DG370248728, реєстраційний номер: ВО0197ДК, який належить останньому на праві власності. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] свої зобов»язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі та на умовах, визначених в Договорі. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст.14.3 Договору у випадку порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми Кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 Договору, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються. Відповідно до ст.17.1.7 Договору з метою виконання зобовязань за п.3.4 кредитного договору позичальнику відкривається кредитна лінія в розмірі 30389.10 грн. для сплати чергових страхових платежів. У відповідності до ст.ст.4.1, 4.2 Договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у статті 17.1.7 договору. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування процентів не включається. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з кредитного рахунку до очікуваної дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії за користування кредитом, а також інших витрат згідно кредитного договору. Згідно рішення Лановецького районного суду від 01 березня 2012 року у справі №2-427/2011 р., яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR18970064 від 21 лютого 2008 року було задоволено частково. Зокрема, судом вирішено: «В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №DN81AR18970064 від 21 лютого 2008 року, з розрахунку 9.6% річних з врахуванням сплачених сум, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль автомобіль BYD, модель: F3 GLX1, рік випуску: 2007, тип Легковий седан-В, №кузова/шасі: LGXC16DG370248728, реєстраційний номер: ВО0197ДК, що належить [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; Передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON], мешканця [INFO] «а»[ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], автомобіль BYD, модель: F3 GLX1, рік випуску: 2007, тип Легковий седан-В, №кузова/шасі: LGXC16DG370248728, реєстраційний номер: ВО0197ДК. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1452.61 гри. сплаченого судового збору та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом. В задоволенні решти позовних вимог відмовити». Згідно наданої позивачем [PERSON] по рахунку [PERSON] за кредитно-заставним догвором, за період із 21 серпня 2008 року по 17 листопада 2015 року, 07 липня 2012 року банком зараховано 44550 грн., отриманих від реалізації заставного майна, в рахунок погашення заборгованості за Договором. Наведене також підтверджується наявними в матеріалах справи Розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором від 21 лютого 2008 року, станом на 17 листопада 2015 року, а також копіями платіжних доручень. У відповідності до ст.13.6 Договору, Сторони погоджуються, що після звернення стягнення на Предмет Застави, Забезпечені Вимоги вважаються задоволеними і погашеними лише у розмірі сумм у відповідній валюті, фактично і остаточно отриманих Банком в результаті такого звернення стягнення. Відповідно до ч.4 ст.591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом України. Статтею 24 Закону України «Про заставу» передбачено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Таким чином у кредитора для задоволення своїх грошових вимог є право звернення стягнення на предмет застави. Разом з тим сам по собі факт реалізації предмета не припиняє грошового зобов'язання боржника в тому випадку, коли сума, отримана від продажу предмета застави, не покриває вимоїн заставодержателя, і в такому випадку закон передбачає право кредитора отримати суму, якої не вистачає для повного задоволення його вимоги, з іншого майна боржника. Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки звернення стягнення на предмет застави, Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобо»язання за Договором належним чином не виконував, в зв»язку із чим станом на 06 липня 2015 року загальна сума його заборгованості становить 244240.54 грн., з яких: - 73125.05 грн. заборгованість за кредитом; - 4112.20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6950.28 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 148184.41 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 250,00 грн. штраф (фіксована частина); - 11618.60 грн. штраф (процентна складова). Виходячи з наведеного суд прийшов до висновку, що позивач виконав свої обовязки та надав відповідачу кредит, в свою чергу останній невиконує умови кредитного договору, а тому є законні підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат по справі.

Outcome: approved