Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач 03 грудня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договорами позики в розмірі 1 000 Доларів США з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від суми боргу за період прострочення. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15 квітня 2014 року він позичив відповідачу кошти в розмірі 1 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути в термін до 01 травня 2014 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів відповідач склав відповідну розписку. Розрахунок ціни позову здійснено позивачем наступним чином: - сума боргу за договором позики - 1 000 дол. США, що еквівалентно 15 000 грн. відповідно до курсу встановленого ПАТ «Приватбанк»; - інфляційне збільшення суми боргу - 1695 грн.; - 3 % річних від прострочених сум - 290 грн. Також просив покласти на відповідача понесені судові витрати - сплачений судовий збір, витрати на правовому допомогу в розмірі 2 500 грн. та витрати за розміщення оголошення в пресі (120 грн.). В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача судом ухвалено розглянути справу в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, умовами розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дослідженими у справі доказами встановлено, що 15 квітня 2014 року позивач позичив відповідачу кошти в розмірі1 000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позику в термін до 01 травня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів відповідач склав відповідну розписку, оригінал якої наявний в матеріалах справи. Сума боргу за договорами позики складає 1 000 доларів США, що еквівалентно 15 000 грн. відповідно до курсу, встановленого ПАТ «Приватбанк» на час подачі позову. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець свої зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі. Позичальник всупереч умов договору позики (розписки) своїх зобов'язань не виконав, у визначений строк грошові кошти позикодавцеві не повернув чим порушив узяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне збільшення суми боргу складає 1695 грн., 3 % річних від простроченої суми - 290 грн. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243, 60 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн., витрати пов'язані з розміщенням оголошення в пресі про виклик до суду. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1045, 1046, 1050 ЦК України та

Outcome: approved