Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК (надалі [PERSON]), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 06.03.2013 між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н (надалі [PERSON]), за яким він отримав кредит у розмірі 16000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобовязання [PERSON] виконав повністю. Відповідач же, порушив умови Договору і, станом на 28.12.2017 має заборгованість перед Банком на загальну суму 47643,99 гривень, яку і просять стягнути на їх користь із відповідача разом із понесеними судовими витратами 1762,00 грн. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про проведення судових засідань повідомлявся за місцем проживання, яке вказане в позовній заяві. 16.02.2018 до суду надійшла заява громадянки [PERSON] - дружини [PERSON], яка повідомила що останній знаходиться в Харківській установі виконання покарань №27. На виконання вимог ч.7 ст. 130 ЦПК України, копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження були направлені до Харківської установи виконання покарань №27 для вручення [PERSON] Відповідно до розписки [PERSON], зазначені документи отримав 20.03.2018. 05.04.2018 до суду надійшов відзив на позов від [PERSON], я якому він, крім іншого вказав, що дійсно заповнював бланк заяви на обслуговування банком, а саме для зарахування заробітної плати. Крім цієї заяви, яка є в матеріалах справи, ніяких інших договорів чи інших документів не підписував. Протягом 2013-2016 років користувався кредитними коштами, які були на кредитній картці, яка разом із зарплатною була надана банком, вчасно сплачував платежі на погашення кредитних коштів. Навесні 2016 року банком було збільшено кредитний ліміт з 17 до 34 тисяч гривень. Вказує, що не розуміє чому з 2013 року поступово зростала заборгованість, незважаючи на те, що він її погашав вчасно, інколи навіть і в більших розмірах. Поняття овердрафту йому не пояснювалось, наразі він також не розуміє що це. Жодного разу не отримував листа від банку з зауваженнями чи претензіями. Зазначає, що часткове погашення кредиту підтверджується і позовною заявою, оскільки із 34\~000 грн. боргу, залишилось 12547,82 грн. З 27.01.2017 він перебуває під вартою та не може погашати кредит. Разом із тим його дружиною періодично вносились платежі. Вважає, що нарахування пені та штрафів є незаконним та безпідставним. Нараховані відсотки також йому не зрозумілі. Вважає, що погашення кредитних коштів ним проводилось своєчасно, відповідно до вимог банку. Просить залишити позов без задоволення. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 16.05. 2018, [PERSON] зазначив наступне. 06 березня 2013 року разом з оформленням зарплатної картки [PERSON] також було видано і кредитну картку. Певний час клієнт належним чином виконував свої зобовязання за кредитом але потім виникла вказана заборгованість. Умовами договору визначено право Банку самостійно збільшувати, зменшувати чи анулювати кредитний ліміт. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є банківською операцією. В межах цього спору важливу роль грає сума отриманих клієнтом коштів, що підтверджується випискою. Погашення заборгованості за кредитом відбувалося відповідно до ст. 534 ЦК України. Нарахування відсотків проводилося відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості(п.1.1.1.49, 2.1.1.12.6, 1.1.1.91, 2.1.1.12.4,1.1.1.72, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2). Списання коштів із рахунку клієнта проводилося відповідно до п.1.1.3.1.6 (договірне списання). Користування коштами підтверджується банківськими виписками, що є первинними документами. У відповіді на відзив розяснено поняття овердрафту, а також обгрунтовується правомірність нарахування неустойки на підставі п.2.1.1.12.2.2., п.2.1.1.12.6.1 Договору з посиланням на ст.ст. 526,527.530, 629 ЦК України. Правомірність нарахування штрафу обгрунтовують посиланням на п. 2.1.1.7.6 договору та ст.ст. 638, 1054, 549,204, 215 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, зясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] є публічним акціонерним товариством, юридичною особою та має банківську ліцензію на надання банківських послуг (а.с.27-30). [PERSON] є громадянином України, про що свідчить фотокопія його паспорту (а.с.25). 06.03. 2013 між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н, за яким він отримав кредит у розмірі 16000,00 гривень на умовах, як викладено вище. Судом встановлено, що [PERSON] кредитну картку Банку отримав, що зокрема вбачається із наданої Банком фотографії [PERSON]ВІ. з кредитною карткою. Видача кредитних карток при отримання зарплатних карток Банком здійснювалася на підставі Наказу Банку від 20.02. 2007 № PR-2007-249 та доводиться і наступним. За твердженням\~позивача [PERSON]\~складається із\~анкети-заяви\~позичальника,\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~та «Тарифами\~Банку» які\~викладені на\~зазначеному банківському\~сайті(а.с.9-24). Свої зобовязання щодо надання кредиту [PERSON] виконав. Банк зазначає, що в порушення умов Договору відповідач, станом на 28.12.2017 має загальну заборгованість перед Банком у розмірі 47643,99 гривень, яка складається із наступного: - тіло кредиту 12547,82 грн., - нараховано відсотків за користування кредитом 18768,85 грн., - нараховано пені 13582,37 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) 500,00 грн., - штраф (процентна складова) 2244,95 грн. Розмір заборгованості підтверджується Банком наданим розрахунком (а.с.5-8) та випискою про рух коштів. Починаючи з 05.05. 2013 по 01.01. 2018 з використанням кредитної картки [PERSON] здійснював поповнення мобільного телефону; щомісячні платежі за страховку «Захист на кожний день»; купівлю товарів, харчів, ліків; зняття готівки; перерахування коштів через Приват24» тощо. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Умов …: - п.2.1.1.5.5. позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; - п.2.1.1.5.6 - у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку боржник повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. - п. 2.1.1.7.6 при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі встановленому тарифами договору. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Отже вимоги Банку щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, суд вважає доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Заперечення відповідача в цій частині суд вважає спростованими наведеними вище доказами, наданими Банком. Так погашення заборгованості за кредитом відбувалося відповідно до ст. 534 ЦК України, яка визначає таку послідовність. В першу чергу відшкодовуються витрати Банку, повязані з одержанням виконання, в другу - виплачуються проценти і неустойка і в третю чергу- основна сума боргу. Нарахування відсотків Банком проводилося відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості(п.1.1.1.49, 2.1.1.12.6, 1.1.1.91, 2.1.1.12.4,1.1.1.72, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2). Списання коштів із рахунку клієнта проводилося відповідно до п.1.1.3.1.6 (договірне списання). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерська експертиза щодо зясування наявності (відсутності) заборгованості не проводилася і клопотання про її призначення не заявлялося. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача на їх користь пені та штрафів, проти чого відповідач також заперечує, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, із ст. 549 ЦК України вбачається і те, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~ Отже встановлений договором позики вид забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки 500 грн. як штраф (фіксована частина) не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі, як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми зобов'язання. Як передбачено ч.1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вбачається, що вищезазначені Умови… на які, як на підставу своїх вимог, посилається позивач, не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника від 06.03. 2013 відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. Судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що ці Умови…, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови… мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов'язання зі сплати неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.\~ Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16 та правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 14 лютого 2018 (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18). Таким чином судом встановлено що умови договору в цій частині не відповідають вимогам закону, а тому і не підлягають задоволенню. На підставі ч.1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору 1762,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 626,627,628, 629, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4,5,10,12,13,19,23,34,8,141,175,176,211,229,235, ч.2 ст. 247, ст. ст. 258, 259, 265, 268, 280-282, 354,355 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial