Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

ПАТ «Родовід Банк» (надалі - АТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчева А.І. при винесенні постанови від 18.06.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу. В обґрунтування поданої скарги зазначає, що в провадженні головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчева А.І. перебувало виконавче провадження № 58591783 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 756/11495/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 199 грн. 51 коп. 18.06.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутні грошові кошти, відсутня інформація щодо джерел отримання доходів, відсутнє рухоме майно, тобто відсутнє майно, не яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Не погоджуючись з вказаною постановою, АТ «Родовід Банк» вважає, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. не були здійсненні всі необхідні дії для виконання рішення суду, а тому просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчева А.І. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2019 року, скасувати вказану постанову та зобов`язати головного державного виконавця відновити виконавче провадження № 58591783. В поданому відзиві головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчев А.І. просив відмовити в задоволенні скарги АТ «Родовід Банк», вказуючи на її необґрунтованість. Представник скаржника та боржник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення скарги. Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі за позовом АТ «Родовід Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 04.02.2008 року №36.2/СЖ-002.08.2 у сумі 239 829 грн. 87 коп. та судові витрати. 11.03.2016 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі № 756/11495/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 199 грн. 51 коп., який направлено на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області. 18.06.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням те, що в ході проведення виконавчих дій перевірено майновий стан боржника, в результаті якої встановлено, що згідно інформації державних реєстрів та організацій, що здійснюють облік та реєстрацію майна, у боржника відсутні грошові кошти, відсутня інформація щодо джерел отримання доходів, відсутнє рухоме майно, відсутнє нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, а тому здійсненні ним заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Стаття 1 Закону України «При виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ст. 10 Закону України «При виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «При виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 ст. 18 Закону України «При виконавче провадження» передбачені права виконавця під час здійснення ним виконавчого провадження, зокрема, виконавець має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів та ін. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «При виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;. Як установлено під час розгляду справи, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. не було повно вчинено виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23.02.2016 року у справі № 756/11495/15-ц, оскільки не вчинено всіх дій щодо належної перевірки місцезнаходження боржника, його майнового стану. Зокрема, у зв`язку із неявкою боржника без поважних причин державний виконавець не виніс постанову про його привід через органи Національної поліції; не провів перевірку майнового стану боржника за місцем його проживання; не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням суду. Доказів на спростування наведених обставин головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчев А.І. не надав. Таким чином, враховуючи, що головним державним виконавцем не виконані обов`язки та не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчева А.І. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2019 року та необхідність скасувати дану постанову. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Отже, відновлення виконавчого провадження належить до компетенції державного виконавця, що він повинен зробити не пізніше наступного дня з дня отримання ухвали суду, тому в цій частині у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Outcome: partial