Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач 09.12.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів - ВДВС Тисменицького РУЮ, [PERSON], у якому просив зобов'язати ВДВС Тисменицького РУЮ зняти накладені арешти з транспортного засобу - автобуса Mercedes-Benz, модель 709, 1995 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Після уточнення позову 10.02.2015 р. просив зняти всі арешти, накладені ВДВС Тисменицького РУЮ та ВДВС Івано-Франківського МУЮ, із вказаного транспортного засобу, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] і знаходиться у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою суду від 10.02.2015 р. до участі у справі в якості третього відповідача залучено ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між банком та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 157К від 04.06.2007 р. останній отримав кредит у сумі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2012 р. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором стала застава рухомого майна. Відповідно до нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 04.06.2007 р. відповідач передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб - автобус Mercedes-Benz, модель 709, 1995 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі вказаного договору та на виконання вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» 20.06.2007 р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна із забороною відчуження заставленого автомобіля. Після цього постановами державного виконавця ВДВС Тисменицького РУЮ та ВДВС Івано-Франківського МУЮ накладались арешти на рухоме майно боржника [PERSON] та оголошувались заборони на його відчуження. Зазначені арешти зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. У відповідності з вимогами Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, уточнений позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представники відповідачів - ВДВС Тисменицького РУЮ, ВДВС Івано-Франківського МУЮ та відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, не повідомили суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 157К від 04.06.2007 р. останній отримав кредит у сумі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2012 р. Відповідно до нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 04.06.2007 р. (а.с.9-10) відповідач на забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб - автобус Mercedes-Benz, модель 709, 1995 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі вказаного договору та на виконання вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» 20.06.2007 р. за № 5175905 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжувачем ЗАТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна із забороною відчуження заставленого автомобіля (а.с.34). Після цього на заставлений автомобіль накладались арешти ВДВС Івано-Франківського МУЮ та ВДВС Тисменицького РУЮ згідно постанов державних виконавців, на підставі яких вносились відповідні записи про публічні обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 20.10.2010 р., 20.10.2011 р., 23.11.2011 р. та 17.10.2013 р. (а.с.35-37). У відповідності з вимогами ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації; обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно вимог ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, відповідно до вимог ч.4 вказаної статті заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу», ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved