Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи відділ державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції в Херсонській області, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра Банк» про звільнення автомобіля з-під арешту Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №НЕС0АUО0950053 від 17.08.2007 року [PERSON] 17.08.2007 року отримав кредит у розмірі 11412,52 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.08.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 17.08.2007р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Посилається також на те, що 28.12.2010 року в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-284/10 від 23.04.2010 року, виданого на підставі рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра Банк», державним виконавцем Шевчук Л.В. відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції в Херсонській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошенно заборону на його відчуження. Відповідно до вказаної постанови накладено арешт на заставний автомобіль DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Зазначена постанова державного виконавця порушує права «Приватбанку» визначені ЗУ «Про заставу» та п.п. 22 договору застави від 17.08.2007р., оскільки обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет застави, в зв'язку з чим просить звільнити заставний автомобіль з під арешту. Представник позивача Романенко Т.М. в судовому засіданні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила арешт з легкового автомобіля DAEWOO Lanos ТF69Y зняти. Представник відповідача [PERSON] всудовому засіданні проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи ВДВС Генічеського РУЮ Азаренко А.В. в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував, зазначив, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на легковий автомобіль DAEWOO, закінчено та після спливу терміну його зберігання було знищене. Представник ПАТ КБ «Надра» до судового засідання не прибув, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення судового виклику уповноваженому представнику банку особисто. Суд, враховуючи що про це не заперечують учасники процесу, вважає можливим слухати справу у відсутності належним чином повідомлених учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. 17.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № НЕС0АUО0950053. Відповідно до умов договору, ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 11412,52 доларів США, а останній зобов'язався повернути його не пізніше 17.08.2014 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 10,8% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №НЕС0АUО0950053 від 17.08.2007 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна від 17.08.2007 року, відповідно до умов якого, [PERSON] передав ПАТ КБ «Приватбанк» в заставу рухомого майно - автомобіль DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №48726940 від 30.12.2015 року, зареєстровано в реєстрі 21.08.2007 року за №5519493, на рухоме майно, а саме легковий автомобіль DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], 21.08.2007р. накладено обтяження у виді заборони відчуження, на підставі договору застави автотранспорта від 17.08.2007 року. 13.04.2010 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області ухвалено рішення в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра Банк» про стягнення кредитної заборгованості. Вимоги позову судом задоволені повністю та на користь ПАТ КБ «Надра Банк» стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та іншого відповідача 154044,01 грн. заборгованості за позикою та судові витрати в сумі 1540,44 грн. На підставі зазначеного рішення Новотроїцьким райсудом 23.04.2010р. видано виконавчий лист №2-284/10 про стягнення з [PERSON] вказаних грошових коштів. Згідно виконавчого листа №2-284/10 від 23.04.2010р., ВДВС Генічеського РУЮ в Херсонській області відкрито виконавче провадження, в рамках зазначеного виконавчого провадження 28.12.2010 року державним виконавцем Шевчук Л.В. було винесено постанову про арешт майна боржника - [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до вказаної постанови ДВС накладено арешт на заставний легковий автомобіль DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON], який мешкає за адресою Херсонська область, Генічеський район, с. Семихатка. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №48726940 від 30.12.2015 року, на підставі постанови ВДВС Генічеського РУЮ №б/н від 28.12.2010 року на рухоме майно 17.06.2011р. накладено обтяження у виді заборони відчуження легкового автомобіля DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, №кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Рішенням Генічеського районного суду від 12.08.2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено та звернуто стягнення на автомобіля DAEWOO, модель Lanos ТF69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ седан, №кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11.11.2014 року вказане рішення залишено без змін. Згідно ст.ст.19,20 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ст. 54 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження», в разі звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. В порушення положень ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ніяких повідомлень на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» щодо накладення арешту на заставне майно не було надіслано, вказані обставини представником ВДВС Генічеського РУЮ в судовому засіданні спростовані не були. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року роз'яснено, що вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржникові майна на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 та 60 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, судом під час розгляду справи встановлено, що право застави позивача виникло до моменту подальшого арешту на зазначений автомобіль, накладеного постановою ВДВС Генічеського РУЮ від 28.12.210р. в рамках виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №2-284/10 від 23.04.2010р. виданого Новотроїцьким районним судом, та враховуючи, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається згідно черговості їх реєстрації і обтяжувач з вищим пріоритетом, в даному випадку позивач, має переважне право на звернення стягнення, суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту є обґрунтованим, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Також, згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved