Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

ПАТ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якої зазначило, що 26 серпня 2008 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір №ML-020/066/2008. Загальна сума споживчого кредиту, надана відповідачу на строк до 26 серпня 2023 року, становила 140000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % річних та FIDR. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 26.08.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-020/066/2008, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 26.08.2008 року між банком та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки №PML-020/066/2008, згідно якого останній передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3223186800:03:034:0012. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитними договором не виконує, його заборгованість станом на 04 грудня 2014 року складає 11663557 грн. 70 коп. Оскільки відповідачі на звернення позивача щодо погашення заборгованості не реагують, останній просить стягнути з позичальника та поручителя [PERSON] солідарно суму боргу та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, належний [PERSON] шляхом його продажу з прилюдних торгів, оскільки позивач отримало право вимоги як новий кредитор за умовами купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року. В судовому засіданні представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві щодо задоволення позову в частині звернення стягнення на земельну ділянку не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №ML-020/066/2008, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 140000,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % річних та FIDR на строк до 26 серпня 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором між позичальником та [PERSON] 26.08.2008 року укладено договір поруки №SR-020/066/2008. Виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором забезпечувалось також договором іпотеки нерухомості №PML-020/066/2008, згідно якого [PERSON] надав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3223186800:03:034:0012, що підтверджується договором іпотеки від 26.08.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-020/066/2008 від 26 серпня 2008 року. Вказані обставини підтверджуються копіями договору купівлі-продажу, витягом з додатку №1 до вказаного договору. Згідно вказаного договору та договору про відступлення права вимоги від 07.07.2010 року з додатком №1 до нього, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке має статус фінансової установи за законодавством України набуло право вимоги до відповідача щодо сплати загальної суми заборгованості, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму основного боргу та комісії. Розрахунком заборгованості, та іншими матеріалами справи підтверджується одержання [PERSON] від позивача кредитних коштів та наявність боргу за кредитним договором від 26.08.2008 року станом на 04.12.2014 року в розмірі залишку заборгованості 138941 долар 82 центи США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку 2109970 грн. 50 коп.; заборгованості суми несплачених відсотків за користування кредитом - 26233 долари 67 центів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку 398318 грн. 40 коп.; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 9155268 грн. 45 коп. Офіційний курс долара до гривні станом на 04.12.2014 року становить 1 долар США = 15,1856 грн., тому сума заборгованості разом складає 11663557 грн. 70 коп. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Із вищенаведеного вбачається, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору, відповідач [PERSON] порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, банк вирішити вказане питання в позасудовому порядку намагався, що відповідачами було залишено поза увагою. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності тиких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ч.1 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ч.1 п.1 ЦК України визначено сток (термін) виконання зобов'язання, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень вказаної статті Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Суд вважає, що в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, звернення стягнення на предмет іпотеки позов заявлений правомірно, оскільки [PERSON] всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, відповідачі [PERSON] та [PERSON] поручився за виконання вказаних зобов'язань, останній переданим в іпотеку майном, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Доводи представника відповідача [PERSON] щодо сумнівного розміру заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки позичальником не надано квитанцій про сплату, платіжних доручень чи інших доказів на спростування розміру такої заборгованості. Щодо вимоги про стягнення пені то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з п.4.1.1 укладеного [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» кредитного договору в ньому визначено сплату відповідачем пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочення, що згідно розрахунку позивача становить 9155268 грн. 45 коп. за період з 04.12.2013 року по 04.12.2014 року, тобто в кілька разів перевищує суму заборгованості за вказаним договором. Враховуючи співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, з врахуванням таких істотних обставин справи як майновий стан позичальника, вжиття останньою можливих заходів для виконання умов кредитного договору, відсутність істотних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язань, суд вважає за доцільне зменшити суму пені за прострочення сплати кредиту до 1000000 грн. Вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Outcome: partial