Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач 10 лютого 2016 звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що у березні 2015 року він відповідно до укладеного договору з ПАТ КБ «Приват Банк» відкрив універсальну картку-рахунок №5168755505664264. 25 серпня 2015 року відповідач прийняв на вказану картку поповнення у сумі 100099 гривень 27 копійок у терміналі самообслуговування ПАТ КБ «Приват Банк», розташованому у м. Прилуки, вул. Київська, 176 б (платник [PERSON]П.). Позивач зазначає, що станом на 04 вересня 2015 року на зазначеній картці залишок коштів складав 99905 гривень 27 копійок. За його зверненням в січні 2016 року до «Приват Банку» йому було видано нову картку-рахунок №5168755624115164, на яку переведено зазначену суму коштів, однак з цієї картки-рахунку зняти кошти неможливо у звязку з тим, що вона заблокована «Приват Банком». Відповідач з 26 серпня 2015 року відмовляється обслуговувати картку-рахунок та видати належні позивачу гроші. Неодноразові усні та письмові звернення з цього приводу залишено без належного розгляду. Вказане завдає істотної моральної та матеріальної шкоди позивачеві, оскільки позбавляє його та родину усіх засобів для існування, присушує позичати гроші під великі відсотки, відмовляти собі у необхідних речах, порушує звичайний склад життя. Водночас відповідач протиправно використовує гроші позивача всупереч його волі для отримання прибутку та збагачення, в звязку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.8), не зявився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.36). Представник відповідача в судове засідання на розгляд справи не зявився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.32,35). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву представника позивача, неявку відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с. Ананьєва, 2-га дільниця, вул. Котовського, 16, Ананьївського району Одеської області (а.с.6-7). З розрахунку суми боргу з встановленим індексом інфляції за час прострочення грошового зобовязання встановлене наступне: вересень 99905 гривень 27 копійок (сума простроченого грошового зобовязання) х102,3% (встановлений індекс інфляції): 100%=102203,09 99905,27 = 2297 гривень 82 копійки. Жовтень індекс інфляції 0; Листопад 99905 гривень 27 копійок х 102%: 100% - 99905,27 = 1998 гривень 10 копійок; Грудень 99905 гривень 27 копійок х 100,7 %: 100% - 99905,27 = 699 гривень 34 копійки; Січень 99905 гривень 27 копійок х 100,9%: 100% - 99905,27 = 899 гривень 15 копійок; Всього 2297,82 + 1998,10 + 699,34 +899,15 = 5894 гривні 41 копійка(а.с.9). З розрахунку пені у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання відповідачем встановлено: 99905 гривень 27 копійок (сума прострочених коштів) х 3%: 100% х 170 (кількість днів невиконання послуги) = 509516 гривень 88 копійок(а.с.10). Відповідно до депозитного калькулятора Prostobank.ua, розрахунок 20% річних: початкова сума вкладу 99905 гривень 27 копійок; сума всіх поповнень 00 гривень 00 копійок; кінцева сума вкладу на кінець строку 99905 гривень 27 копійок; сума відсотків 9306 гривень 24 копійки; сума відсотків з податком на доходи з депозиту 7445 гривень 00 копійок; загальна сума на кінець строку 107350 гривень 27 копійок(а.с.11). Відповідно до депозитного калькулятора Prostobank.ua, розрахунок 3% річних: початкова сума вкладу 99905 гривень 27 копійок; сума всіх поповнень 00 гривень 00 копійок; кінцева сума вкладу на кінець строку 99905 гривень 27 копійок; сума відсотків 1395 гривень 94 копійки; сума відсотків з податком на доходи з депозиту 1116 гривень 75 копійок; загальна сума на кінець строку 101022 гривні 02 копійок(а.с.12). Згідно інформацією про індекс інфляції (Україна) 2000-2016 індекс інфляції в Україні в січні 2016 року склав 100,9%(а.с.13). У відповідності до пропозиції вкладів у депозитах у гривнях Депозит «Лідер» відсоткова ставка складає до 27% у гривнях та до 11% у доларах США(а.с.14). Згідно з випискою по картці-рахунку №5168755505664264 за період з 01 серпня 2015 року по 28 вересня 2015 року на рахунку [PERSON] здійснювалося поповнення та зняття готівки у відповідних терміналах та банкоматах(а.с.15-18). Листом ПАТ КБ «Приват Банк» від 07 грудня 2015 року [PERSON] повідомлено про необхідність надання ним банку документів, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на його рахунок(а.с.20-22). Також встановлено, що [PERSON] звертався до голови правління ПАТ КБ «Приват Банк» [PERSON] зі скаргою, в якій просив дозволити йому зняти зі своєї картки грошові кошти в розмірі 99911 гривень, та додав до скарги відповідні документи, які підтверджують законність отриманих на його рахунок коштів(а.с.19). 12 січня 2016 року [PERSON] звертався до ПАТ КБ «Приват Банк» де повторно просив дозволу зняти грошові кошти зі свого рахунку, оскільки у відповідь на попередній лист банку він надав всі необхідні документи(а.с.23-24). Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом другим ч.2 цієї статті передбачено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а абзацом другим ч.3 цієї статті передбачено, що якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1,4 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно абз.2 п.5 цієї ж постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що дійсно, позивач отримав грошові кошти на свою картку-рахунок №5168755505664264 25 серпня 2015 року, де платником є [PERSON]. Поповнення проводилось в терміналі самообслуговування в м. Прилуки, вул. Київська, 176-б, що підтверджується випискою по картці-рахунку від 29 вересня 2015 року,а відповідачем по справі не надано будь-яких доказів, щодо законних підстав щодо відмови позивачеві у наданні дозволу на зняття його грошових коштів зі свого рахунку, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальних вимог з урахуванням розміру суми прострочення, індексу інфляції, 20% річних та пеню. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то вони також підлягають задоволенню, оскільки діями відповідача позивачеві завдані моральні страждання, які проявляються у позбавленні позивача засобів існування, що примушує позивача перебувати у постійній тривозі за свою сімю, та способи її забезпечення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.88 ЦПК України, оскільки з його сторони не виконані умови договору.

Outcome: approved