Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 4 592,00 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору у розмірі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.10.2016 в м. Запоріжжя по вул. Верхня, 1, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача. ДТП сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем, що встановлено у Європротоколі. За умовами договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало застрахованій особі вартість відновлювального ремонту у сумі 4 592,00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до вищезазначеного товариства, однак ПрАТ «СК «НАСК «ОРАНТА» відмовило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 23.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 14.11.2019 року, яке було відкладено на 04.12.2019 року через неявку учасників справи. Учасники справи в судове засідання, призначене на 04.12.2019 року, не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 12.07.2016 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 0183/16-Т/Ц7 від 12.07.2016, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «KIA CERATO», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7-14). 12.10.2016 в м. Запоріжжі по вул. Верхня, буд.1, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA CERATO», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON]. Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] , [PERSON]. , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, складеним двома учасниками дорожньо-транспортної пригоди (а.с.23). 12.10.2016 [PERSON] звернулась із заявою до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та із заявою щодо напрямку виплати страхового відшкодування (а.с.24, 25). 12.10.2016 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено протокол огляду транспортного засобу «KIA CERATO», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] , встановлено наявність пошкоджень транспортного засобу (а.с.26). Згідно із Рахунком № ТСФ від 03.11.2016, виданого ФОП [PERSON] , та Рахунком-фактурою №ЗП-0003122 від 02.11.2016, виданого ТОВ «Богдан «Авто Запоріжжя», загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «KIA», д/н [NUMBER] склала 4 592,00 грн. (а.с. 21, 22) 04.11.2016 позивачем було складено Страховий акт №0183/16-Т/Ц7 - 1 за договором страхування №0183/16-Т/Ц7 від 12.07.2016, у якому зазначено, що сума страхового відшкодування склала 4 592,00 грн. (а.с.20). 04.11.2016 позивачем було складено розрахунок суми страхового відшкодування, що склала 4 592,00 грн. (а.с.17). Відповідно до умов договору страхування, 08.11.2016 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 4 592,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 08.11.2016 №41908 та №41907 (а.с.18, 19). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення закріплені і в ст. 27 Закону України «Про страхування». Цивільно правова-відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с.6). Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (поліс № [NUMBER] ) ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. Разом з тим, як зазначає у позові представник позивача, ПАТ «НАСК «Оранта» відмовило ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4., ч. 37.1., ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого однією з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром, шкоди і страховою виплатою (страховим, відшкодуванням). Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦПК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що шкода, завдана особою під час використання транспортного засобу, у випадку, якщо така особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, відшкодовується страховиком, який, сплативши на користь постраждалої особи страхове відшкодування, має право зворотної вимоги до винної особи. За таких обставин, у позивача, який відшкодував шкоду, завдану відповідачем, виникло право зворотної вимоги до нього, а відповідач не виконавши такий обов`язок порушує права позивача, які підлягають захисту судом. Беручи до уваги, що відповідачем розмір завданої шкоди не спростовано та не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо відшкодування заподіяної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для її стягнення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved