Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Подано позов [PERSON], в якому позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 2500,00 грн. щомісяця починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є батьком її дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, утримань по виконавчим листам не має, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Позивач самостійно утримує дитину, забезпечує духовний та фізичний розвиток сина, доглядає за станом здоров`я. Дитина відвідує дитячий садок, постійно потребує нормального харчування, одягу, фізичного й духовного розвитку, займається гімнастикою, вивчає англійську мову, мріє займатися боксом та навчитись плаванню. Дитина хворіє на плоскостопість, потребує відвідувань масажиста, ортопедичне взуття та операції по виправленню плоскостопості в 6 місяців. Означені обставини викликають значні фінансові трати, які не може дозволити позивач, оскільки повинна щомісяця витрачати кошти на: оренду житла 1200,00 грн., дитячий садок 800,00 - 1000,00 грн., гурток англійської мови 400,00 грн., зайняття гімнастикою 480,00 грн., їжу 1000,00 грн., одяг та взуття - 1000,00 грн., канцелярські товари дитині 500,00 грн., ліки 800,00 грн., дозвілля дитини 500,00 грн. Відповідач працює водієм маршрутного таксі, проживає в приватному будинку, має транспортний засіб, здоровий, стягнень на утримання інших дітей, непрацездатних батьків не має. Має у власності автомобіль В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Вказала на те, що відповідач може надавати допомогу саме в тому розмірі, як це зазначено в позовній заяві, оскільки окрім заробітної плати має і інші, неофіційні доходи від своєї роботи. Відповідач позов визнав частково. Просив визначити до стягнення з нього аліменти в частині від заробітку у розмірі 25% від доходів. Зазначив, що працює офіційно, його заробітна платня в середньому становить 1258,68 грн. на місяць. Аліменти на утримання інших осіб не сплачує, хронічних захворювань не має. Доходів з інших джерел, ніж за місцем роботи не має. Аліменти не сплачував тому, що не знав на який рахунок необхідно їх сплачувати. В твердій грошовій сумі та в тому розмірі, як того вимагає позивач сплачувати аліменти не може. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який, як визнано сторонами та підтверджується матеріалами справи, проживає разом із позивачем /а.с.7/ та з 01 вересня 2015 року числиться в обліковому складі КЗ «ДНЗ «Лісова казка» Гвардійської селищної ради» /а.с.8/. Також матеріалами справи підтверджується, що позивач протягом 07 жовтня 2015 року 23 жовтня 2015 року витратила на харчування дитини грошові кошти в сумі 534,70 грн., з 30 по 06 жовтня 2015 року витратила 270,90 грн. на дитячий садок, з 02 по 11 жовтня 2015 року 344,55 грн. на навчання дитини, з 04 листопада 2015 року по 08 листопада 2015 року на лікування дитини грошові кошти в сумі 757,09 грн., з 02 по 10 жовтня 2015 року грошові кошти в сумі 1249,30 грн. на дитячий одяг. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Оскільки сторонами в судовому засіданні доказів наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визнаної кожним із батьків суду не надано, суд вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Зокрема, ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачем до матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, а відповідачем надано докази на підтвердження його працевлаштування та постійного заробітку, сторонами в судовому засіданні визнано факт працевлаштування відповідача, відсутності у нього нерухомого майна, отримання частини доходу в натурі, суд, з урахуванням положень ст.ст.10, 60 ЦПК України не вбачає підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, як не може прийняти твердження позивача на одержання відповідачем не офіційного доходу як такі, що не підтверджені належними доказами. Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з наступного. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що малолітня дитина, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Доказів протилежного суду не надано. Сторони визнали, що дитина, платник аліментів є фізично та психічно здоровими. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні у платника аліментів немає. Позивач та відповідач працюють та отримують дохід. Нерухомого майна платник аліментів у власності не має, інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Внаслідок викладеного суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у вигляді 1/3 частині від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, посилання позивача на здійснені нею витрати на лікування та на розвиток фізичних здібностей дитини суд не приймає до уваги, оскільки дані посилання не є предметом розгляду даної справи, а є підставою для звернення до відповідача чи суду в порядку, визначеному ст.185 СК України. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов предявлено 08 жовтня 2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 487 гривні 20 копійок. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial