overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач 09.09.2013 року звернувся до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 04 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Безіменської сільської ради Новоазовського району, актовий запис № 3. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалася через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Він, позивач, раніше перебував у шлюбі та колишньою дружиною разом прожив 21 рік. Від цього шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Коли він посварився з дружиною, він подав заяву про розірвання шлюбу та одружився з відповідачкою. Спільне господарство у нього з відповідачкою не склалося, оскільки він проживає в іншому місті та фактично після укладення шлюбу поїхав до міста Донецьк, помирився з колишньою дружиною. Позивач також зазначив, що між ним та відповідачкою втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Просив розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи за його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у присутності її представника адвоката [PERSON] Представник відповідача адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 3 (а.с.7). Від шлюбу подружжя дітей не має. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, позивач після укладення шлюбу з відповідачем фактично проживає зі своєю колишньою дружиною в м.Донецьк, від шлюбу з якою вони мають неповнолітню доньку [PERSON] (а.с.17). Ухвалою суду від 26 листопада 2013 року подружжю [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення 5 місяців (а.с.33). Ухвалою суду від 14 лютого 2014 року за заявою позивача [PERSON] строк для примирення було скорочено з п'яти до двох місяців (а.с.83-84). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення між подружжям не відбулося, не зважаючи на наданий судом строк для примирення. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбних відносин сторін, останній підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач 09.09.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі та мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти по 600 гривен щомісячно на утримання кожної дитини, до досягнення ними повноліття, з урахуванням індексу інфляції. Позивач підтримав позов та просив його задовольнити, справу розглянути без його участі, згоден на ухвалення заочного рішення по справі, про що надав заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надала. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 22.02.2011 року та мають двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідач - мати дітей, матеріальної допомоги їм не надає, дітей покинула на утримання позивача і ними зовсім не цікавиться. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачу допомогу на утримання дітей, оскільки є здоровою працездатною жінкою, отримує щомісячний дохід, живе за рахунок випадкових заробітків. Розмір аліментів суд встановлює, виходячи з матеріального становища сторін. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Аліменти у твердій грошовій сумі визначаються судом, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). Такі обставини мають місце у даній справі. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 243,60 гривен судового збору. Також суд стягує на користь позивача з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 450 гривень, що підтверджені матеріально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач 09.09.2015 р. звернувся до суду зі вказаним позовом. При цьому посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24.04.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 49. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сімя не склалася через різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з відповідачем. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2010 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач 09. 09. 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він являється власником квартири № 474 в будинку № 42 по вул. 30-років Перемоги м. Черкаси на підставі договору дарування квартири від 08. 12. 2003 року. У даній квартирі крім позивача зареєстрована відповідач, яка з червня 2014 року в даній квартирі не проживає та комунальні послуги не сплачує. Просив суд, визнати [PERSON],такою, що втратила право користування квартирою № 474 в будинку № 42 по вул. 30-років Перемоги у м. Черкаси. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач позов визнала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач являється власником квартири № 474 в будинку № 42 по вул. 30-років Перемоги м. Черкаси на підставі договору дарування квартири від 08. 12. 2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до довідки про склад сімї від 03. 09. 2015 року № [NUMBER] «Соснівська служба утримання будинків» у даній квартирі крім позивача, зареєстрована відповідач. Відповідно до Акту обстеження квартири від 03. 09. 2015 року мешканців житлового будинку, що завірений майстром дільниці № 1 КП «ССУБ» відповідач в квартирі № 474 по вул. 30-років Перемоги, буд. 42 не проживає по даний час. Згідно ст. 167 Житлового Кодексу України Наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги те, що відповідач не проживає в квартирі № 474, вул. 30-років Перемоги, б. 42 в м. Черкаси, суд вважає, що відповідача слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що належить позивачу на праві приватної власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач 09.09.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 13.07.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Шлюбне життя з відповідачем не склалось. З кінця липня 2015 року вони проживають окремо. Шлюб між ними не розірваний. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.9). Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності як і заперечень на позов, суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 13.07.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.3 та на звороті). Дитина проживає з позивачем (а.с.4), перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач 09.09.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 31.12.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. В останні кілька років вони з відповідачем майже не мають спільних інтересів, кожен з них живе своїм життям. Їх погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини є зовсім різними, вони перестали розуміти один одного, що призводило до виникнення в сімї сварок та конфліктів. З вересня 2012 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між ними припинені. Вважає подальше збереження шлюбу недоцільним та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Ковальова. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, про що між нею та відповідачем досягнута домовленість. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та шлюб розірвати (а.с.21,22). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.19,19а). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що з 2012 року вони з позивачем проживають окремо і їх сімя розпалась. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 31.12.1999 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2012 року через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, що призводило до виникнення сварок та конфліктів. Сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

\~ Позивач 09.09.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала шлюбі з 23 листопада 2007 року, який судом розірвано та мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання доньки не надає. Він працює електромеханіком ШЧ-1 Застави першої СЦБ Одеської залізниці, отже може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 25 % від усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, тобто до 27.01.2027 року. \~ Позивач підтримала позовні вимоги частково та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, справу розглянути без її участі. \~ Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, оскільки вже сплачує аліменти на іншу дитину у розмірі 25% свого заробітку, про що надав докази, просив розглядати справу у його відсутності. \~ Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, дослідивши заяви позивача, відповідача, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню частково. \~ Судом встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі з 23 листопада 2007 року, який Роздільнянським районним судом Одеської області 30 квітня 2014 року розірвано. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач батько дитини, з сімєю не проживає, та матеріальної допомоги донькі не надає. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачу допомогу на утримання дитини, оскільки є здоровим працездатним чоловіком, має роботу, працює електромеханіком ШЧ-1 Застави першої СЦБ Одеської залізниці, отримує щомісячно доходи. Розмір аліментів суд встановлює, виходячи з матеріального становища сторін, принципів розумності та справедливості, а також враховує те, що відповідач вже має аліментні зобов'язання та сплачує на утримання іншої дитини аліменти.у розмірі 25% всіх видів свого заробітку. \~ Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, на підставі ст.183 СК України.. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. \~ Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 487,20 гривен судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач 09.09.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Відділ служби у правах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідача, посилаючись на таке: відповідач у справі є біологічними батьками малолітнього [PERSON], [INFO] З відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано 30 вересня 2008 року. Відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, ніякої матеріальної допомоги синові не надає, звязку із дитиною не підтримує. Позивачка до суду не прибула, проте, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Представник третьої особи до судового засідання не прибув, проте, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі не заперечує проти задоволення позову. Відповідач до суду не прибув, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому, суд зі згоди позивача на підставі ст. 224 ЦПК України вирішив розглянути справу заочно, тобто без участі відповідача та на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд приймає рішення без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.7). Батько більше життям сина не цікавився, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, ніякої матеріальної допомоги їй не надавє Дитина перебуває на утриманні матері. Висновком комісія з питань захисту прав дітей виконкому Первомайської міської ради Харківської області від 29.11.2004 року, через те що відповідач вихованням, розвитком та станом здоровя дитини не цікавиться, стосунків з дитиною не підтримує, ухиляється від обовязків по вихованню та утриманню, ухвалила за доцільне в інтересах малолітнього, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, з наведених вище документів та викладеного позивачем у позовній заяві суд встановив факт ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків і не може піклуватися про свою дитину та виховувати її, тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач 09.10.2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 21.11.1997 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що між ними через непорозуміння припинились фактичні шлюбні відносини, спільного господарства не ведеться впродовж останніх 4 років. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач надав суду письмову заяву , в якій позов визнав. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.3 ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу, ч.1 якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з*ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1997 року. Суд, враховуючи думку позивача, який наполягає на розірванні шлюбу , та відповідача, який також наполягає на розірванні шлюбу і визнав в повному обсязі зміст позовної заяви, вважає, що подальше спільне життя у сторін по справі та збереження сім*ї неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved