Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач 02.03.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд винести рішення яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 68\~595,76 грн. за кредитним договором № LG00A+28391060 від 22.10.2013 року та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № LG00A+28391060 від 22.10.2013 року, відповідач виразив своє бажання приєднатися до умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті позивача. Заява про приєднання, додатки до неї, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи разом складають договір фінансового лізингу, що укладений на підставі ст.633, 634 ЦК України. Відповідач згідно умов договору отримав від позивача у платне користування автомобіль марки Богдан та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу. Станом на 26.01.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за фактичний строк користування предметом лізингу складає 68\~595,76 грн., а саме: 49161,40 грн.- заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 11566,56 грн. -заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 2719,24 грн.- заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 5148,56 грн.-заборгованість за страховою винагородою. Представник позивача в судовому засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ КБ «Приватбанк», проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, із таких підстав. Судом встановлено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № LG00A+28391060 від 22.10.2013 року, відповідач [PERSON] виразив своє бажання приєднатися до умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті позивача (а.с.7). Заява про приєднання, додатки до неї, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи разом складають договір фінансового лізингу, що укладений на підставі ст. ст.633, 634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ст.806 ЦК України). Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до умов договору, [PERSON] отримав від позивача у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 211010, рік випуску 2013, тип транспортного засобу: седан/лифтбек, № кузова/шасі Y6L211010DL242086, реєстраційний номер АА 5048НН та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та розміри, встановлених у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до п.2.9.4.8.2.1 умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізинг одержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт. У порушення зазначених вимог закону та умов договору, відповідачем зобовязання належним чином не виконано. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п.2.9.4.8.2.4 договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором. Відповідно до з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Таким чином, відповідно до умов договору, станом на 26.01.2016 заборгованість відповідача перед позивачем за фактичний строк користування предметом лізингу складає 68\~595,76 грн., а саме: 49161,40 грн.- заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 11566,56 грн. -заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 2719,24 грн.- заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 5148,56 грн.-заборгованість за страховою винагородою. Розрахунок суми заборгованості перебуває в матеріалах справи (а.с.5-6). Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, сума заборгованості за договором фінансового лізингу, заявлена в позові, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем згідно платіжного доручення був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень , а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved