Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач 02.11.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, щомісячно, до закінчення навчання чи досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 1999 по 2013 рік перебувала у зареєстрованому шлюбу, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Оскільки, наразі їхній спільний син продовжує навчання, є повнолітнім, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на його утримання сина, позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 05.11.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та відповідно призначено судове засідання для заслуховування пояснень сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог не заперечував, зазначив про те, що по можливості надаватиме сину допомогу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, а також дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що пред'явлений позивачем позовом підлягає задоволенню судом, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 20.02.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23.09.2013 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7-8). Позивач та відповідач мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.9). Згідно наданої суду копії розрахунку зі сплати аліментів від 05.10.2018, вбачається, що у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5902, виданого 27.12.2013 Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2013 та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 30.09.2018 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 11432,25 грн. (а.с.12). На момент подачі позову до суду, [PERSON] досяг повноліття. Як випливає з наданих сторонами у судовому засідання пояснень, їхній спільний повнолітній син проживає разом із матір'ю - позивачем по справі, та навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 01.09.2016 року є студентом третього курсу Коледжу вищого навчального закладу «Київський університет ринкових відносин», відділення правознавства. Термін навчання по 30.06.2020 рік (а.с.11). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.6 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні відповідач не заперечував щодо розміру аліментів, які просить стягнути відповідачка на утримання повнолітнього сина у зв'язку з його навчанням, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704грн. 80 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved