Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач 10.08.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням №59 у [ADDRESS] , мотивуючи тим, що їй на праві приватної власності належить вищевказане житлове приміщення, в якому зареєстровані її чоловік, дочка, онук та відповідачі які не є її родичами та взагалі фактично ніколи не проживали у вказаному приміщенні. Позивач зареєструвала місце проживання відповідачів за адресою своєї кімнати у гуртожитку на прохання її сина [PERSON] , який раніше перебував з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Жодних перешкод у користуванні житлом [PERSON] та її дочці [PERSON] позивач не чинила, вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користувались та не користуються по цей час. Перебування на реєстраційному обліку відповідача та її дочки, які фактично не мешкають за вказаною адресою створює позивачу перешкоди у користуванні належним їй житловим приміщенням, вона змушена сплачувати комунальні послуги за всіх осіб, зареєстрованих у приміщенні, незалежно від того, чи вони там проживають. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 11.01.2018р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15626/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено. В судовому засіданні, яке відбулось 10.10.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавала. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомляв. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують просять позов задовольнити. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 10.10.2019 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача. Відповідач у кімнаті 59 ніколи не проживала, вона проживала в іншій кімнаті на третьому поверсі, а потім на четвертому. Вона дуже давно не проживає у гуртожитку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її сусідка по гуртожитку. Відповідач та її донька не проживають в кімнаті 59 та ніколи там не проживала, її тільки зареєстрували у кімнаті, однак вона там не жила, з дитинства жила в іншій кімнаті, де вона наразі проживає їй не відомо. Свідок буває часто в гостях у позивача, та в кімнаті речей відповідача не бачила, перешкод позивач їй не чинила. В судове засідання 28.10.2019 року сторони не з`явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухав вступне слово представника позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником житлового приміщення №59 у [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності виданим 19.06.2016 року Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №68707283 від 22.09.2016 року (арк. справи 8, 9). Згідно довідки №1578 виданої 08.2018 року Комунальним підприємством «Дніпровський» Виконавчого комітету Херсонської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрвоана за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за даною адресою зареєстровані 6 чоловік: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] та [PERSON] 2008 р.н. (арк. справи 15). Відповідно до Акту затвердженого директором КП «Дніпровський» 02.08.2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зі слів сусідів зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 16). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі за вище вказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Вирішуючи питання стосовно визнання малолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з яким вона проживає. Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 229/3757/15-ц сформовано правовий висновок, відповідно до якого малолітня особа позбавляється права користування житловим приміщенням, якщо вказане приміщення не є місцем проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі у вищевказаній квартирі не проживають, та не проживали, встановлені обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач - [PERSON] , не мешкаючи в спірному житловому приміщенні без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, оскільки право проживання малолітньої дитини є похідним від права матері, то і малолітня дитина [PERSON] , 2008 р.н., втратила право користування житловим приміщення, в зв`язку з чим відповідачі підлягають визнанню такими в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 01 листопада 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved