Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія» АХА Страхування» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення франшизи в сумі 510,05 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 лютого 2012 року о 09-00 год. на Французькому бульварі в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, належних: 1) [PERSON] , чия цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу була застрахована Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» за полісом № АВ/0725760; та 2) [PERSON], з якою у позивача на той момент діяв укладений договір добровільного страхування №1699-а/11оАС від 08.11.2011р., за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) підписаним обома учасниками ДТП, винною особою є відповідач. Позивач виплатив потерпілій суму страхового відшкодування у розмірі 2 039,74грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, позивач на підставі ст. ст. 993, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача франшизу у розмірі 510,05 грн., як суму яка не покривається договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним відповідачем з НАСК «Оранта» за полісом № АВ/0725760. В судовому засіданні відповідач з позов не визнав , з мотивів викладених у запереченні на позов. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав клопотання в якому просив справу розглянути у відсутність представника позивача, що передбачено ч.2 ст. 158 ЦПК України. З,ясував обставини , дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 08 листопада 2011 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якої є позивач, і громадянкою [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №Т1699-а/11оАС, яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем «Subaru Legacy» (реєстраційний [NUMBER]). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), складеному обома учасниками ДТП, 02 лютого 2012 року за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 36, 59 відбулося ДТП за участі автомобіля «Subaru Legacy» (реєстраційний [NUMBER]), під керуванням [PERSON], та автомобіля «Nissan Almera Classik» (реєстраційний [NUMBER]), під керуванням [PERSON]. Посилання на того з водіїв, хто є винним у скоєні ДТП в тексті протоколу відсутнє. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0725760 от 23.11.2011г. цивільна-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Національною страховою компанією «Оранта». Розмір франшизи згідно умов зазначеного полісу становить 510,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №7305 від 23.02.2012 року Позивач виплатив страхове відшкодування на ремонт автомобіля [PERSON] у розмірі 2039,74 грн. Згідно ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчили встановлення винної особи у скоєні ДТП, яке відбулося 02 лютого 2012 року о 09-00 год. на Французькому бульварі в м. Одеса за участі автомобілів належних [PERSON] та [PERSON] Так само не надано доказів відшкодування Національною страховою компанією «Оранта», яка застрахувала цивільну-правову відповідальність [PERSON], суми грошових коштів належних до сплати у разі настання страхового випадку за винятком франшизи. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, у особи, винної в скоєні ДТП, виникає кореспондуюче праву вимоги страховика зобов'язання, яке має виконуватись у межах, встановлених актами цивільного законодавства в силу ст. 14 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач не надав належних доказів пред'явлення відповідачу вимоги щодо виплати на його користь суми франшизи передбаченої страховим полісом Відповідача. За таких умов звернення Позивача до суду є передчасним, оскільки в силу вищенаведених приписів діючого законодавства строк виконання Відповідачем його обов'язку (у разі обґрунтованості заявленої вимоги) ще не настав. Суд критично оцінює надану позивачем копію листа №1931 АР від 14.08.2012 у якості доказу виконання приписів ст. 530 Цивільного кодексу України, оскільки жодних доказів надіслання його відповідачу або отримання його відповідачем позивач не надав. При цьому, лист адресований [PERSON], ніким не підписаний, складений не позивачем, а Старшим партнером Юридичної фірми «ARIES», без жодних доказів передачі Позивачем відповідних повноважень зазначеній юридичній або фізичній особі. Також, слід відзначити невідповідність суми заявленого позивачем позову - це 510,05 грн. сумі франшизи 510,00 грн. передбаченої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0725760 от 23.11.2011г. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed