Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач 10.01.2019 звернулася до суду з указаним позовом та просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з неї на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості у розмірі 14945,97 грн. В обґрунтування позову вказувала, що на підставі цього виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 55584370, в рамках якого прийнято постанову про звернення стягнення на її заробітну плату та інші доходи. 25.12.2018 бухгалтерією за місце роботи позивача здійснено утримання з заробітної плати на виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, що порушує її права. Стверджувала, що з нарахованою сумою заборгованості не згодна, заперечує безспірність вимог банку, зокрема через нарахування заборгованості поза межами строку кредитування, що не було перевірено нотаріусом перед вчиненням виконавчого напису. У зв`язку з чим, вважала за необхідне визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем знаходження (а.с. 11-13, 31, 33, 43, 52, 62), повторно участь свого представника у розгляді справи не забезпечив, відзиву та заяв з процесуальних питань суду не надав, що відповідно до ч. 7 ст.128, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній доказів та постановлення заочного рішення. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ГТУЮ у м. Києві Хара Н.С. до суду не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 86). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 14, 32, 34, 44, 57, 61, 84), до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзиву не надав, тому суд на місці ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Суд установив, що 17.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.М. вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернено стягнення з [PERSON] , як боржника за кредитним договором № GP - 4752387 від 12.07.2013, укладеним між нею та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованості за вказаним договором за період з 11.10.2017 по 11.10.2018, у розмірі 14515,97 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8150,97 грн, прострочена заборгованість за комісією - 5795,77 грн, прострочена заборгованість за процентами 569,23 грн. Також з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ» 430 грн сплачених ним за вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 64). На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2018, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 14945,97 грн (а.с. 7). Постанова направлена для виконання за місцем роботи [PERSON] , для здійснення утримань з її заробітної плати, про що зазначала позивач. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 2 зазначеного Переліку документів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, стягував подає нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в порядку витребування доказів, надано на адресу суду документи на підставі яких нею видавався оскаржуваний виконавчий напис (а.с. 64-81). Так, 11.10.2018 ПАТ «ПУМБ» звернулося до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ», як правонаступника ПАТ «Банк Ренесанс капітал», заборгованості за кредитним договором № GP - 4752387 від 12.07.2013, укладеним між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] , в загальному розмірі 14515,97 грн за період з 11.10.2017 по 11.10.2018 (а.с. 67-70,76). До вказаної заяви стягувачем додано оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с. 76-77), що свідчить про надання нотаріусу всіх документів, визначених п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою № 1172 від 29.06.1999 зі змінами. Однак розглянувши зміст кредитного договору, заяви про вчинення виконавчого напису та виписки з рахунку [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що вимоги стягувача не є безпірними. Так, заява про вчинення виконавчого напису містить твердження про те, що заборгованість в розмірі 14515,97 грн сформувалася у [PERSON] за період з 11.10.2017 по 11.10.2018, в той час, як з виписки по рахунку слідує, що заборгованість сформувалася станом на 11.10.2018, без зазначення початкового моменту нарахування заборгованості, що має суттєве значення для визначення того, чи дотримано трирічний строк звернення з вимогою до нотаріуса. Крім цього, зі змісту кредитного договору слідує, що при укладенні договору від 12.07.2013, сторони передбачили строк кредитування - 36 місяців (а.с. 78). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки в кредитному договорі визначено строк повернення кредиту - 36 місяців, то відповідно не пізніше 12.07.2016 [PERSON] мала сплатити всю суму боргу за вказаним договором. Нарахування процентів за користування кредитом та комісії після вказаної дати не узгоджується з положеннями ст. 526, 530, 1048, 1054 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , за якими видано виконавчий напис нотаріусом, не були безспірними, а тому вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд

Outcome: approved