Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулася до суду з позовом до [PERSON], ТДВ «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 31.08.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Страховою Компанією «Арсенал Страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту №366/11-Тз/Х. На умовах, встановлених цим договором страхування, були застраховані майнові інтереси страхувальника, повязані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Honda», держ. реєстр. №АА8855ВХ, від ризиків «Викрадення», «Збитки внаслідок ДТП», «Збитки внаслідок інших подій». 31.08.2011 року в м. Харкові на вул. Полтавський шлях, сталося ДТП, в результаті якої відбулося зіткнення застрахованого в позивача автомобіля «Honda», держ. реєстр №АА8855ВХ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet» держ. реєстр. АХ6945ВІ під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова на місці пригоди інспектором ОДАІ по обслуговуванню м. Харкова і [PERSON] України в Харківській області по відношенню до таран О.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КУпАП. 09.09.2011 року було винесено постанову про відмову у відкритті кримінальної справи за ознаками ст. 286 КК України. В результаті ДТП автомобіль «Honda», держ. реєстр №АА8855ВХ отримав механічні пошкодження, та його власнику, страхувальнику позивача, заподіяно матеріальну шкоду. Дане ДТП відповідно до норм чинного законодавства була визнана страховою. Відповідно до рахунку фактури № 003/09 від 06.09.2011 року, наданого ФОП «[PERSON]В.» та Рахунку-фактури № СФ-0003264 від 07.10.2011 року, наданого ТОВ «Актив-Транс Харків», розмір відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 71\~599, 96 грн.. 29.11.2011 року позивач перерахував страхове відшкодування в сумі 56\~343, 96 грн. на рахунок ТОВ «Актив-Транс Харків» та 15\~256 грн. на рахунок ФОП [PERSON] З огляду на вище викладене до позивача перейшло право вимоги, яке потерпіла особа [PERSON] має до ТДВ «Міжнародна страхова компанія», як особи, відповідальної за завдані збитки громадянином [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія», що підтверджується полісом № АА 5021669, яким передбачено ліміт відповідальності 50\~000. 00 грн., та встановлено франшизу 1000 грн.. 14 січня 2014 року позивач надіслав на адресу ТДВ «Міжнародна страхова компанія», яке отримало вимогу 20.01.2014 року , але вимогу не виконало. Уточнивши позовні вимоги, згідно яких загальний розмір страхового відшкодування складає 71\~599,96 грн., а розмір ліміту, передбачений Полісом №АА5021669 становить 50\~000 грн. та розмір франшизи 1000 грн., стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» розмір збитків в сумі 22 599,96 грн., та стягнути з ТВД «Міжнародна страхова компанія» 49\~000 грн. Судові витрати у розмірі 715,99 грн. стягнути в солідарному порядку. На підставі клопотання представника позивача [PERSON] судове засідання проводилось в режимі відео конференції. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 22.12.2014 року зявилась до Соломянського районного суду м. Києва, де відбулось засідання в режимі відеоконференції. Позовні вимоги свої підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що позов подано в порядку регресу, тому строк позовної давності не сплинув з часу виплати страхового відшкодування. Представник відповідача ТДВ «Міжнародна страхова компанія» [PERSON] , який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, раніше надавав до суду заперечення де проти позову заперечував та просив застосувати позовну давність і в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, проти позовних вимог заперечував, та просив застосувати позовну давність і в задоволенні позову відмовити. Також зазначив. Що вину його в скоєнні ДТП не встановлено. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.08.2011 року між [PERSON] ПАТ «Страховою компанією «Арсенал Страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту №366/11-Тз/Х. На умовах, встановлених цим договором страхування, були застраховані майнові інтереси страхувальника, повязані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Honda», держ. реєстр. №АА8855ВХ, від ризиків «Викрадення», «Збитки внаслідок ДТП», «Збитки внаслідок інших подій». (а.с.9-13) 31.08.2011 року в м. Харкові на вул. Полтавський шлях, сталося ДТП, в результаті якого відбулося зіткнення застрахованого в позивача автомобіля «Honda», держ. реєстр. №АА8855ВХ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet» держ. реєстр. АХ6945ВІ під керуванням [PERSON] 02 вересня потерпілий [PERSON] повідомив позивача про настання страхового випадку (а.с. 17) Ленінським районним судом м. Харкова від 21.10.2011 року було винесено постанову про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] у звязку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Як встановлено при розгляді адміністративної справи, відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КпАП України. Згідно Довідки Управління ДАЇ від 21.10.2011 року, ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. (а.с.14, 16) В результаті вказаної ДТП автомобіль «Honda», держ. реєстр. №АА8855ВХ отримав механічні пошкодження, та його власнику, страхувальнику позивача, заподіяно матеріальну шкоду. Відповідно до Рахунку-фактури №003/09 від 06.09.2011 року, наданого ФЛП «[PERSON]В.» розмір збитків складає 15256, 00 грн. та Рахунку-фактури №СФ-0003264 від 07.10.2011 року, наданого ТОВ «Актив-Транс Харків» розмір збитків складає 56\~343, 96 грн., всього вартість відновлюваного ремонту становить 71\~599,96 грн. (а.с. 48-50) 29.11.2011 року позивач перерахував страхове відшкодування в сумі 56\~343,96 грн. на рахунок ТОВ «Актив-Транс Харків» та 15\~256 грн. на рахунок ФОП [PERSON]., про що в матеріалах справи містяться платіжні доручення. (а.с.18-19) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія», відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», що підтверджено полісом №АА5021669. (а.с. 6). Полісом №АА5021669 передбачений ліміт відповідальності 50\~000 грн. Також полісом передбачено франшизу в розмірі 1000 грн., тому відповідач ТДВ «Міжнародна страхова компанія» несе відповідальність в межах ліміту, передбаченого полісом за вирахуванням франшизу, тобто у сумі 49\~000 грн. Зазначені обставини не заперечується сторонами. У звязку з чим, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» франшизу в розмірі 1000 грн., та стягнути з ТВД «Міжнародна страхова компанія» 49\~000 грн. Судові витрати у розмірі 715,99 грн. стягнути в солідарному порядку. В подальшому представником позивача були 14.01.2014 року позивач направив на адресу ТДВ «Міжнародна страхова компанія» претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, з додатком копій необхідних документів, дана претензія була отримана ТДВ «Міжнародна страхова компанія» 20.01.2014 року (а.с.7-8) Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст..1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином до позивача перейшло право вимоги, яке потерпіла особа [PERSON] має до винної особи або до особи, відповідальної за завдані збитки винною особою. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки ДТП виникла в наслідок порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху, відповідальність якого застрахована у ТВД «Міжнародна страхова компанія», яка відповідає за завдану шкоду в розмірі 49\~000 грн., як передбачено Законом та договором, різниця між розміром страхового відшкодування та завданими збитками покладено на відповідача [PERSON]. При цьому розмір завданої шкоди відповідачами неоспорювався. Проте суд враховує заяви відповідачів про застосування строків позовної давності. Згідно п.27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки» (далі Постанова), при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобовязанні (заміна активного субєкта) зі збереженням самого зобовязання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобовязання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Також п.27 Постанови розяснено, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Доводи позивача на те, що в даних правовідносинах позов подано в порядку регресу , тому строк позовної давності починається з моменту виплати відшкодування, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не є відповідальною особою за завдані збитки, а набув право кредитора у зобовязанні до винної особи. Таким чином в даному спорі виникла суброгація. Як встановлено, ДТП виникло 31.08.2011 року, про настання страхового випадку було повідомлено 02.09.2011 року. До суду позивач подав поштою позов 14 жовтня 2014 року, тобто після спливу трьох років. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано суду. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено в суді, є підставою для відмови у позові. На підставі зазначеного, суд відмовляє в задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до ст.88 ЦПК України відсутні правові підстави для стягнення судових витрат з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed