Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.05.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконала і станом на 02.08.2016 року загальна сума її боргу становить 12239,75 грн. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, повязані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у звязку із повною сплатою заборгованості. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.05.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10-46). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання і як вбачається із розрахунку заборгованості, її борг станом на 02.08.2016 року за кредитним договором становив 12239,75 грн., з яких: 4049,80 грн. заборгованість за кредитом, 1505,89 грн. проценти, 4475,02 грн. пеня за прострочене зобовязання, 1150,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 559,04 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 6-9). Разом з тим, як вбачається із представлених суду квитанцій, 18.11.2016 року відповідачем [PERSON] сплачено кошти на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 14180,00 грн. призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками (а.с. ). Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем повністю сплачена заборгованість за кредитним договором, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed