Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач 09.01.2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що він 04.09.2017 року уклав з відповідачем [PERSON] , від імені якого діяла представник за довіреністю [PERSON] , попередній договір, згідно умов якого сторони зобов`язалися у строк до 04.11.2017 року включно укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] у нотаріальній формі згідно істотних умов, визначених цим договором. Відповідно до попереднього договору в день нотаріального посвідчення основного договору [PERSON] зобов`язався особисто з`явитися на підписання та надати документи, що посвідчують право власності на відчужувану нерухомість, довідку про відсутність зареєстрованих осіб в житловому будинку, експертну оцінку житлового будинку, витяг з ДЗК про земельну ділянку. Проте, відповідач до 04 листопада 2017 року включно не з`явився особисто до нотаріуса для укладання з позивачем основного договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов попереднього договору позивач 04.09.2017 року в приміщенні, в якому знаходиться робоче місце приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В. за адресою: [ADDRESS] , в присутності приватного нотаріуса передав представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] грошові кошти в сумі 53000,00 грн. Однак, відповідач порушив свої зобов`язання, в установлений попереднім договором строку не з`явився особисто до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В. для укладання договору. Посилаючись на п.3 ч.1 ст.611, ст.629 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 53000,00 гривень передоплати за попереднім договором від 04.09.2017 року та 53000,00 гривень штрафу за порушення попереднього договору від 04.09.2017 року на підставі ст.611 ЦК України, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. від 05.02.2018 року відкрито провадження за справою та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 10.05.2018 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, вважає його безпідставним. Зазначає, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з дружиною вирішили продати вказаний будинок, однак у зв`язку з тим, що відповідач мав виїхати працювати за кордон, він надав дружині [PERSON] довіреність з повноваженнями на продаж будинку. 04.09.2017 року дружина відповідача уклала з Агентством нерухомості «Буніна та Партнери» договір про надання інформаційно-консультативних та посередницьких послуг з продажу зазначеного житлового будинку. Представник агентства нерухомості повідомила відповідачу, що вони займаються продажем квартири позивача і він має намір на отримані кошти від продажу квартири придбати будинок відповідача. У зв`язку з тим, що [PERSON] не мав коштів для купівлі будинку одразу, 04.09.2017 року у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Зоріної Н.В. було укладено попередній договір щодо купівлі-продажу спірного житлового будинку між позивачем [PERSON] та дружиною відповідача, яка діяла на підставі довіреності. 15.09.2017 року дружина відповідача також виїхала за кордон, а всі необхідні питання щодо продажу житлового будинку велися через матір відповідача [PERSON] , яка всю інформацію передавала відповідачу та дружині. 04.11.2017 року представник агентства нерухомості О.Буніна повідомила матір відповідача [PERSON] , що квартира позивача ще не продана, тому у нього грошей для придбання будинку не має, тому вона просить відповідача надати ще час, відтермінувати час укладання угоди купівлі-продажу до весни 2018 року. Відповідач погодився надати час позивачу до весни 2018 року. Проте, на зустрічі 10.01.2018 року між позивачем, відповідачем та представниками агентства нерухомості, позивач вимагав у відповідача повернути переоплату за попереднім договором, мотивуючи тим, що відповідач 04.11.2017 року не прибув до нотаріуса Зоріної Н.В. для укладення договору купівлі-продажу будинку. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки він мав наміри продавати свій будинок та саме з вини позивача не був укладений основний договір купівлі-продажу будинку через відсутність у позивача грошових коштів на придбання будинку. Зазначена обставина підтверджується щорічною декларацією позивача, а саме відсутність отримання кредиту та наявністю квартири на праві його власності, яку він розраховував продати. Крім того, зазначив, що спілкування між сторонами відбувалося лише за присутності представників агентства нерухомості. Відповідач, маючи реальний намір продати житловий будинок, надав свій житловий будинок для огляду та оцінки представника банків «Укргазбанк» та «Кредобанк» для надання позивачу кредиту. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 року цивільну справу №766/442/18 передано до провадження судді Майдан С.І. Ухвалою суду від 18.05.2020 року закрито підготовче провадження та справою та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.06.2019 року витребувані докази за справою та задоволено клопотання про допит в якості свідка [PERSON] . Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначили, що позивач мав бажання укласти основний договір купівлі-продажу житлового будинку, на підтвердження цього уклав попередній договір. Агентство нерухомості «Буніна та партнери» не встигли знайти покупців на його квартиру, тому він уклав договір позики, за яким отримав грошові кошти у розмірі 25000 доларів США. Доводи відповідача про відсутність коштів для укладення основного договору є безпідставними. Відповідач відповідно до умов попереднього договору особисто не з`явився на підписання основного договору купівлі-продажу. Саме з цих причин угода не відбулася. Не заперечували, що за отриманням кредиту позивач звертався до банків, проте кредити не отримував. Крім того, не спростовували ту обставину, що спілкування сторін відбувалося тільки за участі представника агентства з нерухомості. Особистих контактів один одного сторони не мали та умовами договору не був визначений нотаріус та час укладання угоди. Також зазначили, що отримані за договором позики грошові кошти у розмірі 25000 доларів США позивач повернув до кінця 2017 року, а тому не декларував їх отримання та не подавав декларації про суттєві зміни свого матеріального стану. В останнє судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, якою позов підтримує в повному обсязі, просить судове засідання провести без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що саме позивач не виконав умови попереднього договору, оскільки станом на дату укладання основного договору не мав грошових коштів у розмірі 901000 гривень, доказом зазначеної обставини є щорічна декларація позивача. Лише у 2018 році позивач отримав кредит у розмірі 620400 гривень та 31.01.2018 року придбав у власність інший житловий будинок та земельну ділянку. Крім того, за попереднім договором основний договір повинен був укладатися 04.11.2017 року у будь-якій нотаріальній конторі або у приватного нотаріуса. Місце та час укладання договору не було визначено взагалі та контактів позивача відповідач взагалі не знав, їх зустрічі організовувалися тільки за участю представників агентства нерухомості. Вказані обставини свідчать про безпідставність позовних вимог позивача. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Васильковою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №214, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 01.11.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 12.12.2011 року. 04.09.2017 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 04.09.2017 року, та [PERSON] укладено попередній договір, згідно умов якого продавець та покупець зобов`язалися у строк до 04.11.2017 року включно укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у нотаріальній формі згідно істотних умов, визначених цим договором. Ціну продажу відчужуваного житлового будинку визначено у сумі 954000,00 гривень, що на моменту укладення цього договором еквівалентна 36000,00 доларів США, без урахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна. Продавцем має виступати лише [PERSON] . В забезпечення виконання зобов`язання по придбанню житлового будинку покупцем надано продавцеві передоплату у сумі 53000,00 гривень, що на момент укладання цього договору еквівалентно 2000,00 доларів США. Посвідчення основного договору має відбутися до 04.11.2017 року в будь-якій державній нотаріальній конторі або у приватного нотаріуса. Відповідно до частин 1 - 3 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. При цьому, в силу положень частини третьої статті 635 ЦК України припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте, припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. Слід зауважити, що за змістом статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до статі 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Основний договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами не укладався. Відповідно до статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У пункті 2.5 попереднього договору від 04.09.2017 року сторони погодились, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу покупець [PERSON] передав передоплату у сумі 53000,00 гривень, що на момент укладання цього договору еквівалентно 2000,00 доларів США. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 548 цього Кодексу виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з частинами першою-другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом статей 629, 635 ЦК України, при вирішенні спору про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду необхідно встановити причину неукладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з`ясувати умови відповідальності, встановлені попереднім договором. Пунктами 6 та 7 попереднього договору від 04.09.2017 року сторонами погоджено, що продавець, що одержав передоплату, у випадку порушення зобов`язань за цим договором (відмови або ухилення від укладання договору купівлі-продажу) повинен повернути покупцю цю передоплату та сплатити штраф у розмірі суми передоплати. У випадку порушення зобов`язань за цим договором по провині покупця сплачена ним передоплата не повертається. Судом встановлено згідно актового запису про шлюб №50, зробленого 07.11.2008 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2008 року. 23.08.2017 року [PERSON] надав [PERSON] довіреність, яка посвідчена консулом Консульства України в Гданську, Польща [PERSON] , зокрема, на продаж належного йому на праві приватної власності будинку [ADDRESS] , та підготовки всіх необхідних для цього документів. 04.09.2017 року між [PERSON] та Агентством нерухомості «Буніна та Партнери» укладено договір на надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг щодо продажу житлового будинку [ADDRESS] , орієнтовною вартістю 36000,00 доларів США, що еквівалентно 921600,00 гривень. Згідно відповіді ПАТ АБ «Укргазбанк» №516/791/2019 від 30.10.2019 року [PERSON] звертався у період з 04.09.2017 року по 04.11.2017 року до Херсонської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» із заявою про отримання кредиту під заставу нерухомого майна, але інформація про власника заставного майна відсутня у зв`язку із відхиленням подальшого розгляду даної заяви. Згідно відповіді АТ «Кредобанк» від 07.11.2019 року №52-88806т/19 у період з 04.09.2017 року по 04.11.2017 року [PERSON] звертався до банку із заявою про надання кредиту під заставу будинку, який належав [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доказами відсутності у позивача грошових коштів у розмірі 901000 гривень у період з 04.09.2017 року по 04.11.2017 року є відомості з Єдиного державного реєстру декларацій, а саме: подана позивачем - [PERSON] до Національного агентства з питань запобігання корупції, який є держслужбовцем, щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2017 рік; подане позивачем повідомлення про суттєві зміни до щорічної за 2017 рік. Вказані у декларації відомості є загальнодоступними та не порушують прав особи, що декларується. Згідно щорічної декларації позивача за 2017 рік: він володіє квартирою загальною площею 60.8 кв.м., що була придбана 17.09.2010 року, та автомобілем, придбаним 12.02.2015 року вартістю 310000 грн.; заробітна плата за 2017 рік склала 173597 грн.; заробітна плата дружини за 2017 рік склала 79207 грн.; у власності в активах позивача значиться сума в 10000 доларів США, що станом на 04.11.2017 року (за курсом НБУ - 1 долар США = 26,93 грн.) становить 269300 грн. А також зазначено 50000 гривень готівкою, що разом складає 319300 грн.; фінансові зобов`язання відсутні. Таким чином, загалом у позивача та його дружини станом на 2017 рік були наявні грошові кошти у розмірі 572104 грн. (грошові активи - 319300 грн. + заробітна плата позивача - 173597 грн. + заробітна плата дружин позивача - 79207 грн.) - якої явно недостатньо для укладення договору купівлі-продажу з відповідачем. Згідно внесених змін до щорічної декларації, позивач лише у 2018 році отримав кредит у ПАТ «Кредобанк» у розмірі 620400 грн. А також 31.01.2018 року придбав у власність житловий будинок в с.Зимівник Херсонської області вартістю 769000 грн. площею 256,8 кв.м. та земельну ділянку під ним вартістю 131000 грн., а разом витратив 900000 грн. Вказані відомості мкд вважає достовірними з огляду на те, що внесення недостовірних відомостей, укриття відомостей є підставою для застосування адміністративної та кримінальної відповідальності, що тягне за собою звільнення особи із займаної посади на підставі вчинення корупційного проступку або злочину. Також доказом відсутності у позивача достатніх грошових коштів у період з 04.09.2017 року по 04.11.2017 року є обставини наведені у хронології подій, а саме факти звернення позивача до «Укргазбанку» та ПАТ «Кредобанк» для отримання кредиту під заставу будинку Відповідача та проведення оцінки будинку відповідальними працівниками вказаних банківських установ. Суд не приймає до уваги розписку, надану представником позивача про отримання позивачем [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у боргу в сумі 25000,00 доларів США 12.10.2017 року, оскільки відповідно до даних Єдиного державного реєстру декларацій повідомлення про суттєві зміни матеріального стану позивачем не подавалося. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.02.2020 року [PERSON] , [INFO] , не перетинав державний кордон України в період 23.08.2017 року по 07.01.2017 року. Проте, ця обставина не підтверджує факт ухилення відповідача від виконання зобов`язання за попереднім договором. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , підтвердила обставини, зазначені стороною відповідача, а саме, що, починаючи з серпня 2017 року по теперішній час, [PERSON] перебуває за межами України, проте мав реальний намір на продаж спірного житлового будинку, був готовий у будь-який момент прибути для укладання основного договору. На прохання відповідача вона підготувала певні документи, надавала представникам банків за участю представників агентства нерухомості доступ до житлового будинку для огляду та оцінки, надавала правовстановлюючі документи на житловий будинок з метою отримання кредиту [PERSON] , також отримала довідку про відсутність зареєстрованих осіб у будинку. Проте, на початку листопада 2017 року представниками агентства нерухомості було поставлено до відома продавця, що квартира [PERSON] не продана, кредит йому не надано. Особисто вона була присутня на зустрічі з представником агентства нерухомості та позивачем, де були перевірені документи на житловий будинок. Але у зв`язку з не вирішенням питання про отримання кредиту, вони просили зачекати продажу квартири [PERSON] (не пізніше весни 2018 року). Вона зателефонувала [PERSON] , як власнику житлового будинку, та він погодився піти на зустріч та відтермінувати укладення основного договору. А 10.01.2018 року позивач приїхав до неї до спірного житлового будинку та попросив повернути грошові кошти. За приписами статей 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З письмових матеріалів цивільної справи та показів свідка, судом встановлено, що саме з вини покупця були порушені зобов`язання, визначені сторонами у попередньому договорі від 04.09.2017 року, та відповідно сплачена покупцем сума передоплати поверненню не підлягає. З урахуванням зазначених обставин, а також того, що між сторонами не було погоджено місце укладання угоди (не визначено нотаріальну контору або приватного нотаріуса), суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту необґрунтованого ухилення відповідача [PERSON] від укладення основного договору, а тому відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності у виді штрафу у розмірі суми передоплати, передбаченого у пункті 6 попереднього договору. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, тому суд дійшов переконання, що в позові слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed