Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 13 404 грн. 74 коп. та судові витрати у справі. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 03.03.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та боржником [PERSON], останній отримав кредит у сумі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами зазначеного договору боржник зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, відсотків та комісії, проте взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 31.08.2017 утворилась заборгованість у вказаній вище сумі. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, позивач свого представника до суду не направив. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю, проти винесення заочного рішення останній заперечень не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ЦПК України, правом надання заперечень проти позову (відзив) та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 03.03.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір (що складається із анкети-заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів, а.с.7, 8, 9-14), на підставі якого останній отримав кредит у сумі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з матеріалів справи ЗАТ КБ «ПриватБанк» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у зв'язку із зміною типу банку і є його правонаступником (а.с.17-20). Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктами 3.2., 3.3 умов визначено право банку на встановлення та зміну кредитного ліміту. На виконання умов зазначеного вище кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості на умовах, що визначені п.6.5 умов. У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 31.08.2017 утворилась заборгованість в сумі 13 404 грн. 74 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом - 602 грн. 35 коп.; по процентах за користування кредитом - 7 833 грн. 41 коп.; за пенею та комісією - 3 854 грн. 47 коп.; штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 614 грн. 51 коп. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк». Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. При непогашенні суми простроченого кредиту клієнт сплачує банку пеню та комісію відповідно до встановлених тарифів що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дані твердження кореспондуються з правовими позиціями ВСУ, викладеними у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору б/н від 03.03.2008, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на суму 12 290 грн. 23 коп., а не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу відповідно до умов та правил надання банківських послуг (500 грн.00 коп. - фіксована частина штрафу, 614 грн. 51 коп. - процентна складова штрафу). Позивачем по справі було понесено судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. та розглядом справи у сумі 420 грн. (а.с.1, 34). Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України. Таким чином, виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку на користь позивача слід стягнути понесений ним судовий збір у сумі 1 466 грн. 97 коп. (12 290 грн. 23 коп. х 100% : 13 404 грн. 74 коп. х 1 600 грн. / 100% = 1 466 грн. 97 коп.).

Outcome: partial