Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач 05.04.2019 звернувся до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 1249,78 грн та моральну шкоду в сумі 20000 грн, звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 січня 2019 року о 09 год 00 хв в м. Тараща Київської області відповідач [PERSON] керував автомобілем УАЗ - 452 Д д/н [NUMBER] по вул. Софіївська навпроти будинку № 43, рухаючись з двору заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем FORD TRANZIT CONNECT д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався позаду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля УАЗ [PERSON] , яким порушено вимоги ПДР, внаслідок чого належний йому (позивачу) автомобіль FORD TRANZIT CONNECT д/н [NUMBER] отримав пошкодження бокової правої частини автомобіля. Згідно постанови Таращанського районного суду від 29.01.2019 по справі № 379/76/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача застраховано на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і, як вказує позивач, витрати на відновлення безпосередньо належного транспортного засобу йому відшкодовано МТСБУ в кінці березня 2018 року. Однак у зв`язку з тим, що належний йому автомобіль в результаті ДТП був пошкоджений, він на протязі тривалого часу не міг його використовувати в якості транспортного засобу. Внаслідок чого, ним витрачалися додаткові кошти в розмірі 1249,78 грн для поїздок на перевезення продуктів харчування дочці в гуртожиток та для відвідування родича, який проходив курс реабілітації в клініці після інсульту. Крім того, вказує, що протиправні дії відповідача спричинили йому і моральну шкоду, яка для нього полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, його переживання поглиблює та обставина, що відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 20 000 грн. Враховуючи зазначене, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 23.04.2019 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначеного підготовче судове засідання на 21.05.2019. Представник відповідача у встановлений судом строк подано відзив на позовну заяву в якому він вважає заявлений позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений судом. Зазначає, що вимога позивача про стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин, що виникли в даних правовідносинах, є зловживання позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що відповідач є учасником бойових дій, у зв`язку з чим звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Вказує, що відповідач не вірно визначив коло відповідачів у справі, оскільки позов має адресуватися не до нього, а до МТСБУ, яке має бути належним відповідачем у справі. Разом з тим, позивач вказує, що від вказаної ДТП йому були спричиненні моральні збитки які він оцінює в 20 000 грн. Однак, позивачем не надано розрахунку розміру шкоди з яких міркувань він виходив визначаючи його, не надано жодного доказу підтверджуючого факт завдання йому моральної шкоди. Позивачем у встановлений судом строк відповідь на відзив не подано. Ухвалою суду від 21.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.08.2019. В судовому засіданні позивач підтримав доводи, викладені ним в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на підставах викладених в позові. Пояснив, що й нього хвора теща, її треба було возити у Київ. Дочка навчається у Києві, її треба було возити на навчання. Також родичи прохали його відвезти їх у Київ, однак у нього через ДТП був пошкоджений автомобіль. Він тричі возив автомобіль в МТСБУ. Відповідач не вибачився за спричинені незручності. МТСУ відшкодувало 27 000 грн матеріальної шкоди. ЗА відшкодуванням шкоди, яка є предметом цього позову до МТСБУ не звертався. Яким чином розрахована сума моральної шкоди пояснити не може. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, які не визнав в повному обсязі. Зазначив, що позивачем не враховано фактичні обставини справи, не прийнято до уваги наявність у відповідача статусу учасника бойових дій, а також наявність спеціального порядку відшкодування завданої шкоди через МТСБУ, яким позивач не скористався та не вичерпав встановлений чинним законодавством ліміт з відшкодування шкоди, який здійснюється саме МТСБУ. Окрім цього, позивач фактично погодився з розміром отриманого відшкодування, оскільки не звертався з відповідним позовом до МТСБУ про виплату відшкодування в межах встановленого порядку. За вказаних обставин просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що постановою Таращанського районного суду Київської області по справі № 379/46/19 від 29.01.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 16.01.2019 о 09 год. 00 хв. в м. Тараща Київської області [PERSON] керував автомобілем УАЗ-452Д д.н.з. [NUMBER] по вул. Софіївська навпроти будинку № 43, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем FORD TRANSIT CONNECT д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався позаду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постанова набрала законної сили 11.02.2019 (а.с.8). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. В силу статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як встановлено п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. За положеннями Закону у деяких випадках відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ). Зокрема, згідно з вимогами п.41.1. г) ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених зазначеним вище законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону, а саме учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З урахуванням офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13, наведеного в рішенні Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно копії посвідчення серія [NUMBER] від 14.12.2015 вбачається, що відповідач має статус учасника бойових дій, він має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Як зазначив Київський апеляційний суд в постанові 379/888/18 від 26.06.2019, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Позивачу неодноразово судом у судовому засіданні було роз`яснено право про залучення належного відповідача та наслідки незалучення належного відповідача, однак позивач свідомо відмовився від заявлення будь-яких клопотань. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення саме з відповідача завданих внаслідок ДТП збитків позивачу, оскільки суб`єктом виплати відшкодування з урахуванням статуту відповідача учасника бойових дій, має бути Моторне (транспортне) страхове бюро України. Позивачем не використано встановлений чинним законодавством механізм відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач не скористався процесуальною можливістю звернутися до суду з відповідним позовом до МТСБУ з вимогами про стягнення з МТСБУ на його користь суми відшкодування. Позивачем у судовому засіданні зазначено, що з вимогами, які є предметом позову, він не звертався до МТСБУ. Тобто дії позивача щодо звернення до суду з позовною заявою з вимогами саме до відповідача є передчасними, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах визначеного порядку відшкодування з МТСБУ на відповідача, який має статус учасника бойових дій, суперечить положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивачем зазначено у судовому засіданні, що ним отримано 27 000 грн страхового відшкодування від МТСБУ, однак як доказів такого відшкодування, так і інших відомостей щодо обставин та складових такого відшкодування суду не надано. При таких обставинах суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки сторони звільнені від оплати судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed