Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач 03 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16.03.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Але через різні погляди на життя між ними фактично припинені сімейні відносини і носять тільки формальний характер, у зв'язку з чим позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16.03.2012 року року виконкомом Старокозацької сільської ради; судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує (а.с.25). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.24). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням cт. ст. 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 березня 2012 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №04), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області(а.с. 11) Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В позовній заяві позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що в останній час шлюбні відносини з відповідачем стали більш напруженими, участі у веденні домашнього господарства та догляду за дитиною відповідач майже не приймав, всі важливі питання життя відповідач вирішував на власний розсуд, до того ж, довгий час бував відсутнім вдома, не надаючи жодних пояснень, через що сторони постійно сварилися. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved