Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 10 квітня 2012 року відповідач за договором № б/н отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що дана заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, у такого станом на 12 червня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 13699,03 грн., з яких 3255,45 грн. тіло кредиту; 3510,16 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 5804,89 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 628,53 грн. штраф (процентна складова), тому просить стягнути з відповідачки вказану суму боргу. У судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання, у якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень щодо їх задоволення немає. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 4 ст. 174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав позичальнику кредитний ліміт на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з подальшим його збільшенням на підставі п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 %, з 01 вересня 2014 року 2,9 %, а з 01 квітня 2015 року 3,6 % на місяць на залишок заборгованості з розрахунку 360 календарних днів у році, та обовязкових щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року у розмірі 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такого станом на 12 червня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 13699,03 грн., з яких 3255,45 грн. тіло кредиту; 3510,16 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 5804,89 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 628,53 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 10 квітня 2012 року відповідач [PERSON] погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Так, згідно п. п. 2.1.1.5.5 2.1.1.5.6 вказаного договору клієнт зобовязується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, клієнт зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), виплати винагороди банку. У відповідності до п. 2.1.1.7.6 даного договору при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше як на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за договором про надання банківських послуг від 10 квітня 2012 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved