Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач 05 липня\~2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 3-7). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 січня 2015 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на праві приватної власності. Померла мала сина [PERSON], який помер 19 жовтня 2014 року, у зв'язку із чим, позивач за правом представлення як син померлого є спадкоємцем після смерті [PERSON] Інших спадкоємців не має. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у зв'язку із пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв'язку із тим, що позивач є громадянином [PERSON],зареєстрований та постійно проживає за межами України, а в період із 27.10.2015 року по 14.11.2015 року хворів, вчасно не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив суд встановити додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до ТДДНК заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі [PERSON], померлої 29.01.2015 року. За клопотанням представника позивача ухвалю суду до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] У судове засідання позивач в особі представника за довіреністю [PERSON], не з'явився. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.88). Відповідач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове не з'явився. До суду надав письмову заяву, в якій проти вимог позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 89-91). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи не надавала. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивача із позовом до суду є захист особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] народився 06 квітня 1979 року, у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Позивач є громадянином [PERSON] Федерації, зареєстрована та проживає Краснодарський край, Павловський район, ст.-ця Павловська, [ADDRESS] (а.с. 12-22). Батько позивача [PERSON] помер 19 жовтня 2014 року (а.с.10). Квартира [ADDRESS] на підставі купівлі-продажу від 27.09.2006 року, належала [PERSON] (а.с.32), яка являлась бабусею позивача (а.с.9). 29 січня 2015 року померла [PERSON] (а.с.59). Із матеріалів спадкової справи №144/2015, яка заведена (а.с. 53-72), що заведена у Треті Дніпропетровській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] вбачається, що відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк звернулась [PERSON], племінниця померлої (а.с.54). 01 липня 2016 року [PERSON] в особі свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до ТДДНК із заявою про прийняття спадщини (а.с.71), але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.72). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом положень ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до вимог ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268, ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (стаття 1220 ЦК України). За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за умови пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини. Суд вважає доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку такими, що не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами. Суд зауважує, що позивачем уповноважено його представника [PERSON] на підставі довіреності, прийняти спадщину та вести спадкову справу з правом отримання свідоцтва про право на спадщину, лише 19 квітня 2016 року (а.с.29), тобто до цього моменту позивач не вживав жодних дій задля прийняття спадщини після смерті своєї бабусі. Отже, встановлений шестимісячний строк: з 29.01.2015 року по 29.07.2015 року, він взагалі не звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 29.01.2015 року, а звернувся лише 01.07.2016 року. Будь-яких доказів, що підтверджували б неможливість позивача за станом свого здоровя, чи то інших поважних обставин подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в зазначений період, суду не надано. Надану довідку ТОВ «Агромаркет» № 86 від 22.04.2016 року (а.с. 28) суд не приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ, так як позивачу нічого не перешкоджало видати довіреність представнику для прийняття спадщини та ведення спадкової справи з правом отримання свідоцтва про право на спадщину у період із 29.01.2015 року по 29.07.2015 року. Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані сторонами в обґрунтування доводів та заперечень докази, суд вважає у повному обсязі необґрунтованими доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON], померлої 29.01.2015 року, та як наслідок позовні вимоги є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню судом. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, суд враховує, що позов не підлягає задоволенню, від оплати судових витрат позивачка не звільнена, у звязку із чим, відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed