Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач 03 червня 2015 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 квітня 1996 року вона перебувала з відповідачем по справі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за судовим рішенням 28 березня 2006 року. Від шлюбу вони мають двох дітей. Старша дочка [PERSON] вже є повнолітньою, молодшій дочці [PERSON] [INFO] повних 14 років. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2006 року з [PERSON] на її, позивача, користь були стягнуті аліменти на утримання двох тоді неповнолітніх дочок по 1/3 частині від доходів відповідача щомісячно до повноліття дітей. Оскільки від дня присудження аліментів [PERSON] злісно ухиляється від їх сплати, у нього згідно довідки відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області (далі за текстом відділ ДВС) від 08 квітня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 31 березня 2015 року становить 20478 грн. 62 коп.. З посиланням на ст.196 СК України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за кожен день затримки розрахунку в розмірі 1% від суми заборгованості, що становить: з 01 липня 2012 року по 31 серпня 2012 року 913,88 грн. (62 дні х 14,74 грн.), з 01 вересня 2012 року по 28 вересня 2012 року 192,64 грн. (28 днів х 6,88 грн.), з 29 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року 0,37 грн. (1 день х 0,37 грн.), з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року 1526,28 грн. (92 дні х 16,59 грн.), з 01 січня 2013 року по 28 лютого 2013 року 652,54 грн. (59 днів х 11,06 грн.), з 01 березня 2013 року по 31 грудня 2013 року 19706,40 грн. (306 днів х 64,40 грн.), з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року 1738,80 грн. (90 днів х 19,32 грн.), з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року 16667,75 грн. (275 днів х 60,61 грн.), з 01 січня 2015 року по 31 березня 2015 року 1800 грн. (90 днів х 20 грн.), а всього 43198 грн. 66 коп.. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що розрахунок пені (неустойки) здійснював адвокат, який складав їй позовну заяву до суду. Вона особисто не може пояснити, за яким правилом (принципом) адвокат робив цей розрахунок, але впевнена, що він зроблений вірно. Також позивач суду пояснила, що відповідач у справі офіційно на даний час не працевлаштований, здійснює роботи з будівництва і ремонту, в тому числі за межами України. На скільки їй відомо, він зараз не одружений, проживає у фактичних шлюбних відносинах, неповнолітніх дітей від інших шлюбів він не має, інвалідом не є. Сплачує аліменти він тоді, коли йому заманеться. Як правило, аліменти надходять двічі-тричі на рік на суму приблизно від 300 грн. до 1 тис. грн.. Просила зазначену суму пені (неустойки) стягнути на її користь судовим рішенням з відповідача, а також стягнути з нього на її користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 431 грн. 98 коп.. Відповідач у судове засідання, будучи неодноразово судом викликаним до суду, не явився, не повідомив причини неявки в судове засідання. При цьому адресою місця реєстрації відповідача є [ADDRESS] (а.с.12,зворот), за якою суд здійснював виклик відповідача у судові засідання, оскільки виклик за телефонним звязком був неможливим через відсутність мобільного звязку за телефонним номером, повідомленим суду позивачем у справі (а.с.29). Суд постановляє у справі заочне рішення відповідно до вимог ст.224 ЦПК України за наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач у судовому засіданні, оскільки з повідомлення в.о.начальника ЦПЗ №6 м.Пологи рекомендовані листи, відправлені судом на імя відповідача, не вручені йому з-за відсутності отримувача за адресою місця перебування (а.с.21). Представник третьої особи по справі державний виконавець Відділу ДВС [PERSON], яка діє на підставі довіреності на а.с.33, пояснила суду, що на виконанні у Відділі ДВС Пологівського райуправління юстиції перебуває з 2006 року виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку. Боржник викликався у Відділ ДВС у звязку з несплатою аліментів, бо аліменти сплачував не систематично. За викликами до відділу ДВС боржник не являється. Відділом ДВС зясовано, що офіційно [PERSON] не працює, у власності має земельну ділянку площею 2,56 га у ТОВ «Соя Протеїн Продукт», цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За розпорядженням державного виконавця весь прибуток від реалізації продукції, вирощеної на земельній ділянці, раз-два на рік перераховується в рахунок часткової сплати заборгованості за аліментами, яка станом на 31 березня 2015 року становить 20478 грн. 62 коп.. Розрахунок заборгованості здійснювався як для непрацюючого боржника. Належного [PERSON] нерухомого майна не виявлено, йому не належить на праві власності будь-який транспорт. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача до боржника [PERSON]. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено в судовому засіданні на підставі копії свідоцтва про народження на а.с.5, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] народження 19 вересня 2000 року. Судом також встановлено з пояснень у судовому засіданні позивача і представника третьої особи, а також довідки-розрахунку на а.с.34-35 від 18 серпня 2015 року, що з 15 травня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] [INFO] і Єлизавети [INFO] рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2006 року стягнуті аліменти по 1/3 частині доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дочки [PERSON], а далі стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини до повноліття дочки [PERSON]. Також судом встановлено з пояснень позивача і представника третьої особи у судовому засіданні і з довідки про заборгованість зі сплати аліментів боржником [PERSON] (а.с.34-35), що з 01 липня 2012 року по 31 березня 2015 року включно відповідачем на користь позивача сплачені аліменти не в повному розмірі, а саме: у серпні 2012 року 816,55 грн., у вересні 2012 року 200 грн., у грудні 2012 року 300 грн.; у травні 2013 року 200 грн., у червні 2013 року 600 грн., у серпні 2013 року 1670 грн. (дохід від паю), у жовтні 2013 року 400 грн., у грудні 2013 року 274,04 грн. (дохід від паю); у квітні 2014 року 300 грн., у червні, липні, вересні і жовтні 2014 року по 1 тис. грн., у серпні 2014 року 1920,17 грн. (дохід від паю); з січня 2015 року по 31 березня 2015 року аліменти не сплачувалися боржником. Таким чином, судом встановлено, що в результаті несплати відповідачем аліментів в повному обсязі у нього перед позивачем виникла заборгованість з аліментних платежів у сумі 20478 грн. 62 коп. станом на 31 березня 2015 року, яка відповідно до статті 195 СК України визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилось їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Заборгованість з аліментних платежів у сумі 20478,62 грн. станом на 31 березня 2015 року з зазначенням сум сплати аліментів помісячно, в тому числі з липня 2012 року по березень 2015 року включно, підтверджена довідкою-розрахунком Відділу ДВС (а.с.34-35), на підставі зазначеної довідки суд здійснює розрахунок пені (неустойки) станом на 31 березня 2015 року, про що просила позивач у позові і в судовому засіданні, оскільки у довідках на а.с.7-8 розмір аліментів, який повинен був сплатити відповідач з липня 2012 року по березень 2015 року, і яким керувався адвокат, який складав позовну заяву, при розрахунку пені, як пояснила позивач суду, помісячно не зазначено. Відповідно до ст.194 ч.3 СК України заборгованість за аліментами , які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем її одержання або стягується за рішенням суду. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, йому було відомо про розмір сплати аліментів, останній працював, а потім у 2012 році перебував на обліку у центрі зайнятості, що встановлено судом з пояснень у судовому засіданні представника відділу ДВС, після припинення виплат центром зайнятості [PERSON] офіційно не працевлаштувався, суд вважає, що відповідач винен у виникненні у нього заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду і тому має сплачувати неустойку (пеню). Відповідно до розрахунку неустойки (пені) (а.с.36-38), яка визначається у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розмір неустойки (пені) складає 70363 грн. 52 коп.. Згідно з ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням зазначених вимог закону, приймаючи до уваги, що відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах, від яких малолітніх або неповнолітніх дітей не має, працює за наймом у приватних осіб з будівництва і ремонтних робіт, як пояснила позивач суду, враховуючи конкретні обставини справи, а саме, що позивач наполягає на задоволенні позову в заявленому нею розмірі, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки (пені) до 0,65% з 1%, що в грошовому вираженні становить 45736 грн. 29 коп., задовольнивши, таким чином позовні вимоги [PERSON] в грошовому вираженні в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивачем предявлені на загальну суму 43198,66 грн., з якої позивач при подачі позову сплатила 431,98 грн. судового збору (а.с.1), а суд задовольняє позовні вимоги на суму 45736,29 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача суд стягує 431,98 грн. сплаченого нею судового збору, а на користь держави суд достягує з відповідача 25,39 грн. різниці судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: approved