Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до кредитного договору № б/н від 10.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2018 року має заборгованість в сумі 61634,43 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2643,35 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 51621,97 гривень, пеня в сумі 3957,95 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) в сумі 2922,16 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив не стягувати штрафні санкції, а також застосувати строки давності до вимоги про стягнення відсотків, оскільки строк дії кредитної картки завершився раніше, ніж було зроблено розрахунок. В звязку з неявкою усіх учасників справи, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 10.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Умовами та правилами надання банківських послуг, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт, розрахунком сум заборгованості, наданими позивачем. Відповідно до довідки позивача строк дії кредитної картки встановлено до травня 2017 року. Згідно наданого банком розрахунку станом на 30.04.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 61634,43 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2643,35 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 51621,97 гривень, пеня в сумі 3957,95 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) в сумі 2922,16 гривень. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених Тарифів, тобто вказаним договором передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідач порушив свої зобовязання за кредитним договором оскільки не здійснював обовязкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування відповідальності за порушення зобовязання у вигляді неустойки, разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача в частині визначення розміру відсотків за користування кредитом виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування відповідає строку дії картки, що встановлений до травня 2017 року. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти шляхом внесення обовязкового щомісячного платежу. Починаючи з 01.06.2017 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, але такі вимоги позивачем не заявляються. З розрахунку позивача вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані з 12.08.2013 року по 30.04.2018 року в той час як строк кредитування, що відповідає строку дії картки, сплив 31.05.2017 року. В період з 01.06.2017 року по 30.04.2018 року позивачем нараховано 28270,75 грн. відсотків, що не відповідає вимогам закону та договору, а тому сума відсотків до стягнення підлягає зменшенню на 28270,75 грн. і становить 23351,22 грн. (51621,97грн. 28270,75грн. = 23351,22грн.). Не відповідає вимогам закону й вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобовязання у виді одночасного стягнення штрафу та пені оскільки це має ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування статті 61 Конституції України щодо застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені та штрафу), відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині стягнення штрафу у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 2922,16 гривень (процентна складова) належить відмовити. Застосування лише одного виду відповідальності за порушення умов кредитного договору у вигляді пені не суперечить закону. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з якою розмір\~неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості за пенею 3957,95 грн. до 2643,35 грн., оскільки її розмір значно перевищує розмір основної заборгованості. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 2643,35 гривень, заборгованість по відсоткам в сумі 23351,22 гривень, заборгованість за пенею в сумі 2643,35 гривень, а всього суму заборгованості, яка становить 28638,32 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги АТ «КБ ПриватБанк» задоволено частково, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 818,63 грн..

Outcome: partial