Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач 09.10.2017 року звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у відносинах відсутнє порозуміння, виникали сварки, припинили ведення спільного господарства, з початку жовтня 2017 року мешкають окремо. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судові засідання позивач не зявлялася, надавала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, в яких неодноразово зазначала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про надання строку на примирення строком на шість місяців, в останнє судове засідання не зявився, хоча про час, місце розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2012 р., від шлюбу дітей не мають. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~визначено, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. Передбачене ч. 1\~ст. 111 СК України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5\~ст. 191 ЦПК України). В провадженні суду дана справа перебуває з 09.10.2017 року, остання неодноразово відкладалася за заявою та клопотанням відповідача. За вказаний термін у сторін було достатньо часу для вчинення дій спрямованих на примирення та збереження сімї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін, а відтак відмовляє відповідачу у наданні строку для примирення. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст.\~105,\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України\~та

Outcome: approved