overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач 04.02.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовував тим, що 23.05.2007р. між сторонами укладено договір № IFXRFB01405448, згідно якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором станом на 31.10.2013 р. утворилась заборгованість у сумі 17757,93 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 4316,42 грн.; заборгованості за відсотками - 12119,70 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 821,81 грн. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка, зареєстроване місце проживання (перебування) якої невідоме, викликалась до суду через оголошення в газеті «Галичина» від 07-08.04.2014 р., повторно не з'явилась в судове засідання, не повідомила суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 23.05.2007р. між сторонами укладено договір № IFXRFB01405448, згідно якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-10). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором станом на 31.10.2013 р. утворилась заборгованість у сумі 17757,93 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 4316,42 грн.; заборгованості за відсотками - 12119,70 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 821,81 грн. (а.с.4-5). За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідачки слід стягнути у користь позивача 17757,93 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 229,40 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 04.02.2014 року звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснює поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу. Відповідачі несвоєчасно проводили оплату послуг з опалення та підогшрів води, допустив виникнення заборгованості за період з 01.02.2010р. по 01.10.2013р. в сумі 4732,82 грн., у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судовий збір у сумі 243,60 грн. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. За повідомленням адресного бюро в м. Донецька, відповідач є власником та зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з довідки про розрахунок заборгованості, заборгованість відповідача за період з 01.02.2010 р. по 01.10.2013 року становить 4732,892 грн.. Вказану заборгованість необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки вона до теперішнього часу в добровільному порядку не погашена. На користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач 04.02.2014 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 12.08.1995 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого з 13.09.2012 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які проживають з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно та місце проживання дітей не має. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка не мала заперечень ( а. с. 16, 17 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 12.08.1995 року в Надержинській сільській раді Полтавського району та області уклали шлюб ( актовий запис № 22 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають та залишаться проживати із відповідачкою ( а. с. 4 - 5 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з 13.09.2012 року, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач 04.02.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що має на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Батько дитини, відповідач по справі, ухиляється від її утримання, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує сина одноособово, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина не заперечує. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач 04.02.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося по причині того, що вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, вже деякий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин не ведуть спільного господарства, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надано. Суд, враховуючи думку позивача вважає за можливе згідно ст. 224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 05.10.1990 року в Відділі ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київській області, актовий запис № 1604, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову до суду 243,60 грн., однак він заявив клопотання про залишення судових витрат за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач 04.02.2014 року звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 22.04.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Просить суд розірвати їх шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» та судові витрати покласти на відповідача. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, та наполягала на задоволені позову. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 22.04.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 22.04.2005 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 30. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що обидва бажають розірвати шлюб, бере до уваги фактичні взаємини подружжя та досліджені докази, які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог [PERSON] про залишення її прізвища «[PERSON]», суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач 04.02.2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 14 грудня 2007 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1140, серія [NUMBER]. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 грудня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1140, серія [NUMBER]. /а.с.8/ Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. /а.с.7/. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач 04.02.2016 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з 24.11.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинились 01.08.2015 року. Просить суд розірвати їх шлюб, судові витрати покласти на відповідача. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, просив суд задовольнити позов та розглядати справу без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 24.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, сторони перебувають з 22.06.1990 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №839. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 28.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1007 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились 01.08.2015 року, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. грн. покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач 04.02.2016 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов»язки. В сім»ї відбувалися сварки та суперечки. Шлюбні відносини припинено з березня 2015 р. Примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила, що з березня 2015 р. припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства, мешкають окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Примирення не можливе. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, пояснив, що в сім»ї виникали суперечки з побутових питань, з березня 2015 р. не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.04.2011 р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2015 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач 04.02.2016 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що вони з відповідачем шлюб розірвали, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх дочки, хоча має постійне місце роботи, тому він може сплачувати аліменти, в зв'язку з чим просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до повноліття дочки. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що відповідач працездатний, його місце роботи їй невідоме, інші аліменти з нього не стягуються, відповідач коштів на утримання дочки не надає з жовтня 2013 року, а вона працює бібліотекарем в с.Копачівка, зарплата становить 1600 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.11), однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, позивач не заперечує проти цього, тому ухвалою протокольної форми прийнято рішення про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.09.2013 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дочка проживає разом з позивачкою, відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 180, 183, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2.стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4.інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини, інші аліменти з нього не стягуються, є працездатним, працює, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, однак також враховуючи, що обов'язок по утриманню дочки лежить не лише на відповідачу, а й на позивачу, яка отримує заробітну плату в розмірі 1600 грн., тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, присудивши стягнення аліментів в частці від заробітку в розмірі 1/4 частини.

Outcome: partial