Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № CSIPGK00000206 від 12.09.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 68875 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 12.09.2032. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № CSIPGK00000206, відповідно до умов якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 65,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 24.04.2014 Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, шляхом продажу квартири ПАТ КБ «ПриватБанк». Звернути стягнення на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» не вдалося, так як існує обтяження [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції. 15.07.2014 постановою [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження № 42278350) накладено арешт на все майно в межах суми 187489,70 грн., в тому числі на 3-кімнатну квартиру, загальною площею 65,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], який 16.07.2014 зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 6348806. В звязку з тим, що накладений арешт перешкоджає позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки, просять суд скасувати арешт [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 15.07.2014, який 16.07.2014 зареєстрований в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно під № 6348806. Звільнити з під арешту та заборони відчуження 3-кімнатну квартиру, загальною площею 65,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, 07.12.2016 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Представник відповідача [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Суд ухвалив: на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № CSIPGK00000206 від 12.09.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 68875 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 12.09.2032. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № CSIPGK00000206, відповідно до умов якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 65,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.04.2014, в звязку з не виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № CSIPGK00000206 від 12.09.2007, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за № 56952020 від 08.04.2016 на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], накладений арешт постановою [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 15.07.2014, ВП № 42278350. Постановою [PERSON] відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження № 42278350) від 15.07.2014 державним виконавцем під час виконання виконавчого листа № 2/2314/1369/12 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 10.12.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 187489,70 грн. було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] в межах вищевказаної суми, в тому числі на 3-кімнатну квартиру, загальною площею 65,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що на даний час позивач позбавлений можливості звернути стягнення на іпотечне майно у зв'язку з наявністю арешту та заборони на відчуження цього нерухомого майна. Частиною 1\~статті 546 ЦК\~передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч.1\~ст. 575 ЦК\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Отже іпотекодержатель і заставодержатель є синонімічними поняттями у випадку, коли предметом застави є нерухоме майно. Відповідно до ч.1,8\~ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакції 1999 року)\~звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Примусове звернення стягнення на заставлене майно полягає у його реалізації в порядку, передбаченому\~ЗУ «Про виконавче провадження». Статтею 41 ЗУ «Про іпотеку»\~встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього\~Закону. Натомість, рішенням суду від 24.04.2014 визначено спосіб звернення стягнення на спірну квартиру шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені власника (відповідача [PERSON]В.) договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, тобто спосіб, передбачений\~ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ч.6\~ст.3 ЗУ «Про іпотеку»\~у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. На виконання ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» 12.09.2007 був укладений договір іпотеки вказаної квартири та зареєстровано обтяження квартири - заборона в зв'язку з укладанням договору іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Державним виконавцем накладений арешт на спірну квартиру 15.07.2014, тобто пізніше, отже позивач має вищий пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок спірної квартири. За таких обставин, суд вважає, що право позивача, як іпотекодержателя, на звернення стягнення на спірну квартиру у спосіб, передбачений\~ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджено рішенням суду є порушеним і підлягає захисту. Способи захисту цивільних прав передбачені\~ст. 16 ЦК, в якій, окрім конкретного переліку способів захисту зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1\~ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З аналізу зазначеної норми закону в контексті положень ст.ст. 317,\~321,\~391 ЦК\~вбачається, що право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна належить особі, яка має право власності на таке майно або право володіння ним. Натомість\~ст. 396 ЦК\~передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29 цього Кодексу. Враховуючи, що позивач є іпотекодержателем спірної квартири, і має право на звернення стягнення на цю квартиру у спосіб, передбачений\~ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», то він є особою, яка має речове право на спірну квартиру, а отже його право підлягає захисту у спосіб, передбачений\~ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, частиною 5\~статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакції 1999 року)\~передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved