Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно укладеного договору №б/н від 11.02.2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2015 року становить 32 059,34 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 15 100,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 13 856,51 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом у сумі 1 100,00 грн., а також штрафів у фіксованій частині - 500,00 грн., та процентної складової - 1 502,83 грн. Дану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 320,59 грн. Представник позивача Леонтьєв В.В. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечив (а.с.67-69). Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином - судовими повістками, направленими за адресою її місця реєстрації, згідно адресної довідки (а.с.66,74). Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано, позов не оспорено. Суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивач не заперечив щодо такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 11.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого останній був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості (а.с.14-65). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг клієнт своїм підписом у заяві, копії вказаних умов та правил, Правилах користування платіжною карткою посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Згідно 1.1.7.12 вказаних умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 1.1.2.9, п.2.1.1.5.5 даних Умов, у випадку виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 вказаних Умов банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п. 2.1.1.12.11, п. 1.1.3.2.2 Умов надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. В разі порушення умов даного договору та/або виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання. Права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту. Станом на 31.01.2015 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 32 059,34 грн. та, згідно наданого позивачем розрахунку складається із: заборгованості за кредитом в сумі 15 100,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 13 856,51 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 1 100,00 грн., а також штрафів у фіксованій частині - 500,00 грн., та процентної складової 1 502,83 грн.(а.с.5-6). Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, сума заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам та заборгованості з комісії підлягає з неї стягненню на користь позивача. Разом з тим, вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. до задоволення не підлягає, оскільки вказана сума штрафу не відповідає вимогам ч.2 ст. 549 ЦК України, згідно якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов'язання. Судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial