Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Мотивований позов тим, що згідно укладеного кредитного договору № 15/04/62к-07 від 07.02.2007 року банк надав [PERSON] кредит в розмірі 10000 грн. із процентною ставкою 0,001%, на 24 місяці, із кінцевою датою погашення кредиту - 06.02.2009 року, із щомісячною сплатою комісії за користування кредитом в розмірі 1,67% від суми кредиту. В забезпечення виконання даного кредитного договору між банком і [PERSON] та [PERSON] 07.02.2007 року були укладені договори поруки. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, тому станом на 23.06.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору становить 23013,54 грн., з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 8205,32 грн.; комісія - 3173 грн.; пеня - 11635,22 грн. Позивач просив стягнути дану суму із відповідачів солідарно. В судовому засіданні представник позивача Сидоров О.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задоволити позов та стягнути з відповідачів солідарно загальну суму боргу - 23013,54 грн. Повідомив, що пеня нарахована з 12.05.2008 р. до 09.03.2009 р., і починаючи з 10.03.2009 року борг по даному кредиту не нараховується. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] повторно не з'явились з невідомих суду причин, хоча про день розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, позов не оспорили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідачів та ухвалити рішення на підставі доказів, що є у справі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 15/04/62к-07 від 07.02.2007 року банк надав [PERSON] кредит в розмірі 10000 грн. із процентною ставкою 0,001%, на 24 місяці, із кінцевою датою погашення кредиту - 06.02.2009 року (п.1.1), із щомісячною сплатою комісії за користування кредитом в розмірі 1,67% від суми кредиту (п.3.5). Погашення позичальником заборгованості по кредиту, процентів та комісій за користування кредитом здійснюється щомісячно рівними частинами, в термін до 10 числа кожного місяця, в сумі 583,67 грн. (п.3.7 договору). Згідно п.9.1 при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,5% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу (а.с. 6-8). В забезпечення виконання даного кредитного договору між банком і [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10) 07.02.2007 року були укладені договори поруки, згідно п. 1 якого поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором по зобов'язаннях [PERSON], що випливають з кредитного договору № 15/04/62к-07 від 07.02.2007 року. В п. 12 договорів поруки зазначено, що вони вступають в силу з момент уйого підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань по кредитному договору боржником чи поручителем. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 10000 грн. (а.с. 12), однак, позичальник, в порушення взятих на себе зобов'язань, суму боргу по кредиту не повернув. Остання сплата по кредитному договору від 07.02.2007 року була здійснена [PERSON] 21.08.2007 року (а.с. 11). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 11) заборгованість відповідача [PERSON] перед банком за кредитним договором № 15/04/62к-07 від 07.02.2007 року розрахована станом на 10.03.2009 року, ця ж заборгованість існує і станом на 23.06.2014 року і становить 23013,54 грн., з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 8205,32 грн.; комісія - 3173 грн.; пеня - 11635,22 грн. (за період з 12.05.2008 року до 09.03.2009 року). Оскільки заборгованість по кредитному договору не сплачена, дана сума підлягає стягненню з [PERSON] В задоволенні позову в частині стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Так, відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому підлягає застосуванню норма ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п. 1 договорів поруки від 07.02.2007 року чітко зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що випливають із кредитного договору № 15/04/62к-07 від 07.02.2007 року, за яким [PERSON] зобов'язаний до 26.02.2009 року повернути кредит у розмірі 10000 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 0,001% річних, щомісячну комісію в розмірі 1,67% від розміру кредиту, штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. Проте, банк не скористався своїм правом пред'явити вимогу до поручителів протягом шести місяців від 27.02.2009 року, а звернувся до суду із позовом лише 16.07.2014 року (а.с. 1), тобто, вже після спливу встановленого частиною четвертою ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. За таких обставин, в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн., сплата яких позивачем підтверджена платіжним дорученням від 09.07.2014 року (а.с. 1).

Outcome: dismissed