Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку, б/н від 27.08.2008 р., згідно якого, відповідачка отримала від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, /який згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки неодноразово змінювався/, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачка не виконувала умови договору про відкриття карткового рахунку, тому, за нею утворилася заборгованість, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідачки. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013р. суд задовольнив позовні вимоги банку, стягнувши з відповідачки заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 28878,79грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 6954,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 20072,54 грн., фіксованої частини штрафу 500 грн. та процентної складової штрафу 1351,37 грн. Однак і після цього, відповідачка в добровільному порядку суму заборгованості не сплачує, тому станом на 30.06.2015р. заборгованість становить 8515,13гр., що складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом 7871,55гр., суми штрафу /фіксована частина/ - 250 гр. та процентної складової штрафу 393,58гр. У звязку із чим, банк змушений звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідачки, як позичальника, суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог банку в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] жодного разу в судові засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена вчасно рекомендованою та простою кореспонденцією, у зв'язку з чим суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі ст. 224 ЦПК України., згідно якої, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав: відповідно умов договору про відкриття карткового рахунку б/н від 27.08.2008р., відповідачка отримала від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки неодноразово змінювався, а саме з 28.08.2008р. ліміт встановлений у розмірі 500грн., з 01.09.2008р. у розмірі 7000 грн, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. /а.с.10/. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка не виконувала умови кредитного договору, тому, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013р. суд задовольнив позовні вимоги банку, стягнувши з відповідачки заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 28878,79грн., яка складається заборгованості за кредитом - 6954,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 20072,54 грн., фіксованої частини штрафу 500 грн. та процентної складової штрафу 1351,37 грн. Однак, банк вважає що відповідачка після винесеного рішення повинна сплачувати ще раз проценти по картковому рахунку та ще раз штрафні санкції, а саме, які станом на 30.06.2015р. становлять 8515,13гр., що складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом 7871,55гр., суми штрафу /фіксована частина/ - 250 гр. та процентної складової штрафу 393,58гр. /а.с.6-8/. [PERSON] ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, ПАТ «Приватбанк» просить суд стягнути заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку від 27.08.2008 р. б/н. станом на 30.06.2015р. яка становить суму 7871,55 гр. та яка складає собою різницю між загальною сумою заборгованості за кредитним договором яка становить 36750,34гр. та сумою яка вже стягнута заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/7818/13-ц від 04.12.2013р. - 28878,79гр., при цьому, ні з позовної заяви, ні з розрахунку заборгованості за договором, ні з пояснень представника позивача, не зрозуміло за який період часу позивач нарахував цю заборгованість, який він застосував процент, та на вимогу суду представник позивача такий розрахунок не надав. Крім того, як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/7818/13-ц від 04.12.2013р., з відповідачки [PERSON] стягнуто штрафні санкції: фіксовану частину штрафу 500 гр. та процентну складову штрафу 1351,37 гр. [PERSON] ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тобто, штраф це міра відповідальності боржника перед кредитором у випадку неналежного виконання ним своїх договірних обовязків, тому, повторне стягнення штрафу та процентної складової штрафу є неправомірним з огляду на ст. 61 Конституції України, згідно якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог банку в повному обсязі, оскільки банк не підтвердив свої позовні вимоги. Тому, з відповідачки не підлягають стягненню і судові витрати, які були понесені позивачем при зверненні до суду із позовом.

Outcome: dismissed