Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.12.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. 05 вересня 2015 року [PERSON] помер, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. Позивачем 07.12.2016 року була направлена претензія кредитора до Другої Запорізької державної нотаріальної контори. 20.12.2016 року із нотаріальної контори отримано відповідь, згідно з якою спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Станом на дату смерті боржника заборгованість становить 9592,91 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати на сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засівання не зявилась, відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. 05 вересня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС №330031 від 07.09.2015 року. Позивачем на адресу Другої Запорізької державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора від 29.11.2016 року в якій зазначено, що заборгованість [PERSON] на час смерті становить 6775,87грн. та лист-претензію від 17.01.2017 року в якій зазначено, що заборгованість [PERSON] на час смерті становить 7480,13 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 04.12.2014року, який наданий до матеріалів справ, станом на дату смерті [PERSON] заборгованість становить 9592,91 грн., та складається з: 6381,45 грн. - заборгованість за кредитом; 2961,46 грн. - заборгованість за відсотками; 205,00 грн. пеня. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Прибатбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз'яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON]. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання. Однак, до матеріалів справи, зазначені у позовній заяві докази не надані, а саме відсутня копія паспорта, відповідача. Крім того, суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Також, суд звертає увагу на те що позивач у претензіях та у позові зазначає різні суми заборгованості. Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідач прийняла спадщину, оскільки із відповіді Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 04.08.2018 року № 1529/01-16 вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] взагалі не заводилась. За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1762 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed