Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

подано позов, в якому позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму в розмірі 2360,03 грн. заборгованості за договором позики від 05 березня 2013 року № 05/03-13 та судовий збір. Позов обґрунтовано тим, що 05 березня 2013 року між сторонами укладено договір позики № 05/03-13, у відповідності до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. з кінцевим терміном повернення, згідно з Додатковим договором № 1 до договору позики, до 01 липня 2015 року. Відповідно до п. п. 1.1. та 2.1. Договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 05 березня 2013 року. Однак, свій обов'язок щодо повернення грошових коштів відповідач виконав частково та повернув позивачу - 7 639,97 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по договору позики на дату звернення з позовом складає 2360,03 грн. Оскільки сума позики в повному обсязі не повернута, позивач звернувся з позовом до суду. Представник позивача надав суду заяву, згідно з якою позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, вбачається, що 05 березня 2013 року між сторонами укладено договір позики № 05/03-13, у відповідності до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 05 березня 2014 року. Відповідно до п. п. 1.1. та 2.1. Договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 05 березня 2013 року. 02 червня 2014 року сторонами укладено Додаток № 1 до договору позики, у відповідності до якого сторони погодили, що залишок суми позову за договором на момент складання додатку становить 6000,00 грн. Кінцевий строк повернення - 01 липня 2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов договору, обов'язок щодо повернення грошових коштів відповідач виконав частково, повернув позивачу - 7 639,97 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по договору позики на 24 квітня 2017 року складає 2360,03 грн. За таких обставин, враховуючи положення статті 11 ЦК України, з урахуванням суми, заявленої позивачем до стягнення з відповідача суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості за договором позики, в розмірі 2360,03 гривень, яка виникла станом на 24 квітня 2017 року. Крім того, оскільки позивачем сплачено судовий збір під час звернення до суду з позовом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved