Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося в суд з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] 261647,48 грн., заборгованості за кредитним договором №144/710141 від 20.08.2008 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №144/710141, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 24000 доларів США до 13.08.2023 року включно зі сплатою кредиту частинами щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з графіком погашення та сплатою процентів в розмірі 14,10% річних. З метою своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір від 20.08.2008 року, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Проте, відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, [PERSON] припинила сплачувати кредит, а [PERSON], як поручитель, не забезпечила погашення такого, чому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором, що станом на 02.07.2014 року складає 261647,48 грн., з яких 233062,58 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 6986,56 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 3008,62 грн. - поточна заборгованість зі сплати процентної винагороди, 17574,89 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди та 1014,73 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 20.08.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] (прізвище якої змінено на [PERSON], згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 09.04.2011 року (а.с.29) укладено кредитний договір №144/710141, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 24000 доларів США до 13.08.2023 року включно зі сплатою кредиту частинами щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з графіком погашення та сплатою процентів в розмірі 14,10% річних (а.с.5-11). Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний погашати суму кредиту (частинами кредиту) на рахунок, зазначений в пп.3.1.1 цього договору, в строки згідно умов договору та сплачувати банку нараховані проценти. Згідно п.п.3.3.7, 3.3.8 договору позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені договором цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти за фактичний час його використання та можливі штрафні санції, в порядку та у випадках, визначених цим договором. Із матеріалів справи, а саме валютного меморіального ордеру №144/710141 від 21.08.2008 року, вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором - надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором (а.с.24). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктами 5.1, 5.2 та 5.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником умов використання кредиту, прострочення строків сплати процентів, а також строків повернення кредиту чи інших умов, визначених договором, позичальник сплачує пеню у визначеному даними пунктами розмірі (а.с.9). Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4), що [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору №144/710141 від 20.08.2008 року, зобов'язання, зокрема, станом на 02.07.2014 року має заборгованість в сумі 261647,48 грн., з яких 233062,58 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 6986,56 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 3008,62 грн. поточна заборгованість зі сплати процентної винагороди, 17574,89 грн. прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди та 1014,73 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №144/710141 від 20.08.2008 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.3.2.3), позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 20.08.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору (а.с.22-23). Згідно п.3.1 даного договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Крім цього, як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] було направлено вимогу за вих. №13206/6710 від 17.10.2013 року повернути суму заборгованості, в якій роз'яснено наслідки неповернення боргу (а.с.30-32), проте таку залишено без реагування. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача є доведеним, а факт неповернення позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах не викликає сумніву, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі і стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» вказану суму заборгованості за кредитним договором №144/710141 від 20.08.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (а.с.3).

Outcome: approved