Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та апробації Міністерства юстиції України звернулося з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] на користь державного підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 6)» матеріальну шкоду 60 723.00 грн. та судові витрати в розмірі 762 грн.40 коп. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив в позовній заяві, що у період з 18 січня 2013 року по 22 грудня 2017 року [PERSON] працював на посаді директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 6)». Відповідно до посадової інструкції директора державного підприємства, останній здійснює контроль за дотриманням фінансової дисципліни та збереженням товарно-матеріальних цінностей, організовує виробничо-господарську діяльність підприємства (п. 2.10, 2.13 посадової інструкції) про що 16 січня 2017 року було підписано договір про повну матеріальну відповідальність. Наказом Міністерства юстиції від 22 грудня 2017 року № 5056/к «Про звільнення» [PERSON] звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади директора, а відповідно до акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, затвердженого 28 грудня 2017 року, який без зауважень підписано [PERSON] встановлена нестача товарно-матеріальних цінностей на 30 286.00 грн. В судове засіданні представник позивача не з`явився надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги не визнав. Представник відповідача надала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності відмовивши в задоволенні позовних вимог. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказав, що він був звільнений з посади директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 6)» 22 грудня 2017 року, а передача основних засобів від [PERSON] до [PERSON] відбулась лише 28 грудня 2018 року, тобто, протягом шести днів він уже не працював на підприємстві, не міг здійснювати контроль та забезпечувати схоронність довірених йому підприємством матеріальних цінностей. Відповідно до п. 2 розд. II «Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів суб`єктів державного сектору», затверджених наказом Мінфіну від 23.01.2015 р. № 11, за місцем зберігання основні засоби перебувають на відповідальному зберіганні у матеріально відповідальних осіб, які призначаються наказом керівника суб`єкта державного сектору. Ухвалою судді від 29.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Ухвалами суду від 23.11.2018, 11.12.2018, 13.11.2019, 09.04.2019 року призначений розгляд справи в режимі відео конференції. Заочним рішенням суду від 04.06.2019 року позовні вимоги задоволені. Ухвалою судді від 07.11.2019 року прийнята заява про перегляд заочного рішення. Ухвалами суду від 21.11.2019,10.12.2019,10.01.2020 року призначений розгляд справи в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 23.01.2020 року скасоване заочне рішення та призначене до розгляду. Ухвалами суду від 31.01.2020,17.03.2020 року призначений розгляд справи в режимі відео конференції. Відповідно до розпорядження керівника апарату цивільна справа у зв`язку виходом судді Панфілової А.В. у відставку передана судді Павелко І.Л. Ухвалою судді від 20.07.2020 року суддя Павелко І.Л. прийняла справу до свого провадження. Ухвалою суду від 22.10 2020 року призначений розгляд справи в режимі відео конференції. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов який задоволенню не підлягає. Встановлено , що у період з 18 січня 2013 року по 22 грудня 2017 року [PERSON] працював на посаді директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 6)». Відповідно до посадової інструкції директора державного підприємства, останній здійснює контроль за дотриманням фінансової дисципліни та збереженням товарно-матеріальних цінностей, організовує виробничо-господарську діяльність підприємства (п. 2.10, 2.13 посадової інструкції) про що 16 січня 2017 року було підписано договір про повну матеріальну відповідальність №11, відповідно до умов якого останній взяв на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобов`язався дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання та іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для відвернення шкоди; вести облік, складати і надавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Відповідно до акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, затвердженого 20 листопада 2017 року, відповідач прийняв основні засоби на загальну суму 5 307 209.00 грн. Наказом Міністерства юстиції від 22 грудня 2017 року № 5056/к «Про звільнення» [PERSON] звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 6)» з 22 грудня 2017 року та наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2017 року № 5057/к «Про виконання обов`язків» виконання обов`язків директора вказаного підприємства покладено на [PERSON] , провідного інженера відділу маркетингу, збуту та матеріально-технічного постачання. В ході передачі основних засобів від [PERSON] до [PERSON] було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, а саме відсутні: водонагрівачі - 6 шт. на суму 2 406.00 грн., паронагрівачі -2 шт. на суму 6 564.00 грн., насоси - 7 шт. на суму 20 967.00 грн., верстат відрізний - 1 шт. на суму 500.00 грн., гальванічна лінія фосфатування металевих виробів - 1 шт. на суму 30 286.00 грн. Зазначений факт підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, затвердженого 28 грудня 2017 року, який без зауважень підписано [PERSON] . Передача основних засобів від [PERSON] до [PERSON] відбулась лише 28 грудня 2018 року, тобто, протягом шести днів відповідач уже не працював на підприємстві, не міг здійснювати контроль та забезпечувати схоронність довірених йому підприємством матеріальних цінностей. Відповідно до п. 2 розд. II «Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів суб`єктів державного сектору», затверджених наказом Мінфіну від 23.01.2015 року № 11, за місцем зберігання всі основні засоби перебувають на відповідальному зберіганні у матеріально відповідальних осіб, які призначаються наказом керівника суб`єкта державного сектору. З посадовими особами, які відповідають за збереження основних засобів, укладається письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Що стосується проведення інвентаризації, то відповідно до п. 7 «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», затвердженого наказом Мінфіну від 02.09.2014 року № 879 , проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а також у разі зміни керівника колективу (бригадира), вибуття з колективу (бригади) більше половини його членів або на вимогу хоча б одного члена колективу (бригади) при колективній (бригадній) матеріальній відповідальності (на день приймання-передачі справ) в обсязі активів, які перебувають на відповідальному зберіганні. При цьому враховуючи те, що інвентаризацію слід проводити в присутності обох матеріально відповідальних осіб, провести її необхідно не пізніше останнього робочого дня перед звільненням. Як визначено у п. 18 Положення № 879, інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії «робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджують, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв`язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на оповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, про їх передачу. При проведенні інвентаризації 28 грудня 2018 року [PERSON] не був присутнім, що підтверджується відсутністю розписки про передачу активів. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Пунктом 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Тобто, до категорії прямої дійсної шкоди відноситься, в тому числі недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи, якій матеріальні цінності передані у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків. Недостача має місце, коли працівник зобов`язаний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість. З наведеного слідує, що матеріальна відповідальність наступає у випадку розкрадання товарно-матеріальних цінностей і у випадку допущення недостачі, що підтверджується інвентаризаційними документами. Як зазначалось вище, в ході передачі основних засобів від [PERSON] до [PERSON] було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, а саме відсутні: водонагрівачі - 6 шт., паронагрівачі -2 шт., насоси - 7 шт., верстат відрізний - 1 шт., гальванічна лінія фосфатування металевих виробів - 1 шт. Доводи позивача зазначені в позовній заяві про те, що зазначений факт нестачі підтверджується актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, затвердженого 28 грудня 2017 року, який без зауважень підписано [PERSON] , свідчить про визнання ним своєї вини безпідставні, оскільки підписання акту відповідачем після звільнення не є визнанням ним своєї вини, про що він зазначив у відзиві. Враховуючи те, що [PERSON] протягом шести днів до зведення інвентаризації вже не працював на підприємстві, а позивачем по справі не надані переконливі докази, щодо наявності вини відповідача щодо нестачі товаро - матеріальних цінностей таким чином, позивачем неправомірно заявлена вимога про стягнення з відповідача 60 723 грн. матеріальної шкоди. Враховуючи вищевикладене та у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача по фактично понесеним витратам. На підставі «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», затвердженого наказом Мінфіну від 02.09.2014 року № 879 ,ч.5 ст.134 КЗпП України, ч.2 ст.135-3 КЗпП України ,

Outcome: dismissed