Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення його та інших осіб, які зареєстровані та проживають в квартирі, що є предметом іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що рішенням Подільського районного суду м. Києва звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 28,20 кв.м., житловою площею 14,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «КБ «ПриватБанк». З метою реалізації свого права на продаж вищевказаного майна, Банк направмв відповідачу вимогу про звільнення квартири разом з усіма членами сімї. Оскільки відповідач не звільнив зазначену квартиру, Банк звернувся до суду із вказаним позовом. До початку судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України шляхом розміщення оголошення про судовий виклик в газеті «Урядовий кур'єр». Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи була повідомлена належним чином. 10.07.14р. представник третьої особи звернувся до суду із заявою про відкладення судового засідання з можливістю ознайомитися з матеріалами справи. На підставі вище викладеного, суд 10.07.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази встановив наступне. Відповідно до договору про іпотечний кредит № K2S4GI0000002847 від 15.01.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приват Банк») надав [PERSON] кредит у розмірі 457000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 15,00% річних (а.с. 7-10). З метою забезпечення зобов'язань за договором про іпотечний кредит між Банком та [PERSON] 15.01.2008 року було укладено іпотечний договір K2S4GI0000002847 (а.с. 11-13). Згідно даного договору [PERSON] передав в іпотеку Банку належне йому на праві особистої приватної власності нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.07.11р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором та звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. 14-15). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ЖК України та Законом України «Про іпотеку». Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. З матеріалів справи вбачається, що Банком 01.03.2013 року була підготовлена вимога на імя [PERSON] про добровільне звільнення житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги. Разом з цим, будь-яких належних доказів, які б свідчили про отримання відповідачем цієї вимоги, позивачем не надано. Наданий суду Реєстр поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням від 07.03.2013 року не є належним доказом, оскільки реєстр підтверджує лише факт відправки рекомендованих листів та не є доказом отримання [PERSON] зазначеної вище письмової вимоги. Враховуючи те, що Банком не виконані приписи, встановлені ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України щодо процедури виселення, то позов про виселення [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі(предмет іпотеки) є безпідставним, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ч. 3 ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed