Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» (в подальшому правонаступник - АТ «Альфа-Банк») звернулось до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з останніх заборгованість за кредитним договором в сумі 85\~736,39 доларів США та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2008 між АКБСР «Укрсоцбанк» (в подальшому ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір кредиту №032/29-065К. Того ж дня, між банком та [PERSON] укладено договір поруки №032.02-04/78. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 25.09.2017 р. становить 85\~736,39 доларів США, і складається з основної суми боргу 36\~660 доларів США та відсотків 49\~076,39 доларів США. Посилаючись на ст.ст. 509, 543, 1049 ЦК України просить стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.12.2017 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження в загальне, на підставі заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Лоя О.М. 25.01.2018 р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Лоя О.М. надійшов відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечуються з викладених у відзиві підстав. Зокрема зазначено, що позивачем невірно розраховано суму відсотків за кредитним договором. Також безпідставно застосовано пеню, враховуючи, що ця вимога може бути пред`явлена протягом року, і до того ж вимоги заявлені в особливий період, згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який досі триває, тому пеня не може бути стягнута з позичальника. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності по основній заборгованості, оскільки останній платіж за договором ним (відповідачем) було внесено 11.12.2008 року (а.с. 52-55, т.1). 16.02.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 75-79, т.1). 06.03.2018 р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Лоя О.М. надійшов відзив на позов (а.с. 87-90, т.1). 12.03.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] (а.с. 94-97). 03.04.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] (а.с. 176-178). 17.12.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.03.2020 року замінено сторону позивача з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк». В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглядати справу без їх участі з урахуванням письмових доказів, про що надали відповідні заяви. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Судом встановлено, що 21.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 032/29-065К, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту 40 000 доларів США, зі сплатою 12,75 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 20.02.2018 року (а.с. 7-10, т.1). Зазначене також підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року у справі №757/19095/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили (а.с. 134-136,т.2). В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, з матеріалів справи №757/69363/17-ц вбачається, що 21.02.2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту між банком та [PERSON] (яка в подальшому на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 92, т. 1) укладено договір поруки №032.02-04/78 (а.с. 14-15, т.1). Рішенням суду у справі №757/19095/16-ц також встановлено, що: «…У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором кредиту, непогашення кредиту виникла у відповідачів заборгованість, яка станом на 25.12.2015 згідно з розрахунками становить 102 987,25 доларів США, що складається із: суми заборгованості за кредитом 36 660,00 доларів США; суми заборгованості за відсотками 39 306,36 доларів США; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 12 208,26 доларів США; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків 14 812,63 доларів США…», «…Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору вбачається, що сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 334 долари США до 10 числа кожного місяця, починаючи з березня 2008 року….», «…Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором позичальник [PERSON] здійснив 11.12.2008 року, а тому за визначенням пункту 4.5. договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 12.03.2009 року. Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено відповідно до умов п. 4.5 кредитного договору на 12.03.2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише у квітні 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності….», «…Отже банк мав право з 12 березня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідно до п. 6.3 договору іпотеки вказаний договір іпотеки діє до припинення основного зобов`язання, однак позовну заяву подав до суду лише у квітні 2016 року. Після зміни строку виконання зобов`язання до 12 березня 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5. договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 12 березня 2009 року не підлягали виконанню…», «…Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, котрий сплинув…», «…Вказане стверджується правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-249цс15. З урахуванням наведеного, підстав для задоволення позовних вимог не має у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Суд також враховує, що позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом не враховано положення щодо строку позовної давності з приводу нарахування пені, на що звертають увагу відповідачі у справі в письмових запереченнях, у зв`язку з чим сума до стягнення є меншою, ніж та, котра заявлена у позові. Крім того, при зверненні з вказаним позовом до суду позивачем не взято до уваги, що один із відповідачів - позичальник [PERSON] , як учасник бойових дій, що 5.06.2015 року був мобілізований до військової частини № [NUMBER] відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» як військовозобов`язаний, який призваний під час мобілізації на військову службу, з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду звільняється від нарахування: - штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності; - штрафних санкцій, пені перед банками по кредитах, іпотеках тощо; - процентів за користування кредитом. Отже, сума, котра підлягала б до стягнення та на підставі котрої можливо було б звернути стягнення на предмет іпотеки є значно меншою, ніж та, котра заявлена у позові…». Хоча предметом позову АКБСР «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (у справі 757/19095/16-ц) є звернення стягнення на предмет іпотеки, проте обставини, встановлені цим судовим рішенням стосуються саме кредитного договору №032/29-065К від 28.02.2008 року. Отже, враховуючи встановлені в іншому судовому провадженні факти та обставини щодо кредитних зобов`язань відповідача [PERSON] по кредитному договору №032/29-065К, беручи до уваги преюдиційне значення рішення суду у справі 757-19095/16-ц відносно даного спору, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову до [PERSON] з підстав пропуску строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). За ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Про застосування строку позовної давності заявлено відповідачем [PERSON] , в особі адвоката, у відзиві на позов (а.с. 53-55, т. 1). Також суд зауважує, що згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент пред`явлення позову) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Враховуючи встановлені в рішенні суду (у справі 757/19095/16-ц) обставини, строк пред`явлення вимоги до поручителя в даному випадку сплив 12.09.2009 року. З даним позовом до суду до [PERSON] , як поручителя, позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся у листопаді 2017 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України (в ред. від 19.07.2017 р.). Відповідно позовні вимоги до цього відповідача також не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ним не береться до уваги надані позивачем відповіді на відзив (а.с.75-79, 94-97,176-178, т.1) та відзив відповідача [PERSON] (а.с. 87-90, т.1), як такі, що подані з пропуском строку подання заяв по суті справи і клопотання про поновлення цього строку заявниками не порушуються. Відповідно до ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно вимог ст. 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені\~частинами третьою - п`ятою\~статті 178 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ч. 1 ст. 122 ЦПК України). Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 123 ЦПК України). Статтею 126 ЦПК України визначені наслідки пропущення процесуальних строків, зокрема право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. Враховуючи, що позивачем та відповідачем [PERSON] пропущений строк для вчинення відповідної процесуальної дії (подання відзиву та відповіді на відзив), суд не враховує їх при ухваленні рішення у даній справі. Також суд зазначає, що в процесі розгляду даної справи, а саме 10.09.2019 року, загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно з Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). Отже, 15.10.2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4\~статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1, 5.3,\~Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників»\~затверджено Передавальний акт, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Згідно з п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є - АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акта загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову АТ «Альфа-Банк» (правонаступника АТ «Укрсоцбанк») в повному обсязі: до [PERSON] в зв`язку з пропуском строку позовної давності; до [PERSON] в зв`язку з припиненням поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України, в ред. чинній станом на день подання позову). Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed