Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 18.01.2008 року в розмірі 25980 грн. 25 коп.. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши клопотання про слухання справи без його участі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав суду письмові заперечення та зазначив, що він не давав згоду на збільшення кредитного ліміту, хоча кредитними коштами скористався. Крім цього, банк, в односторонньому порядку, підняв йому відсоткову ставку за кредитом. Також, він не був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як підтверджено матеріалами справи, 18.01.2008 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») із заявою про отримання кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту в розмірі 1000 грн. на банківську картку. Банк погодив заяву [PERSON] та, цього ж дня, видав йому вказану картку зі встановленим кредитним лімітом та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, сторони уклали договір приєднання, що відповідає вимогам ст.ст. 641, 642 ЦК України. Відповідно до п.п. 3.2., 3.3 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), позичальник дав згоду банку самостійно змінювати кредитний ліміт. Згідно п. 6.5 Умов, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту та сплачувати комісії за умовами, передбаченими договором. Відповідно до п. 8.6 Умов, при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Пунктом 9.12 Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо до моменту завершення строку дії жодна із сторін не повідомить іншу про припинення дії договору, то договір автоматично лонгується на такий же термін. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачеві кредитну картку та неодноразово збільшуючи розмір кредитного ліміту (а.с.13). Однак, відповідач, скориставшись кредитними коштами, належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, в зв'язку з чим, станом на 31.12.2014 року, заборгованість за кредитним договором складає: 14976 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом, 8778 грн. 76 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 750 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1225 грн. 25 коп. - штраф (відсоткова складова). Крім цього, як зазначалося вище, позичальник зобов'язався сплатити штраф у розмірі 500 грн.. Однак, позивач, у своїх вимогах, просить стягнути штраф у сумі 250 грн. 00 коп.. Таким чином, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягає штраф у сумі 250 грн. 00 коп.. Вище зазначена заборгованість за кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не був обізнаний з умовами договору, оскільки, дана обставина, спростовується записом у самій заяві [PERSON] від 18.01.2008 року «Ознайомившись с Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, прошу відкрити рахунок і надати перераховані нижче послуги». Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved