Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 11.03.2008 року Кредитного договору № 20 відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 78370 гривень на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту. Відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і загальна сума заборгованості станом на 18.12.2015 року становить 207413,65 гривень, з яких: 59222,07 гривень заборгованість за кредитом, 55797,91 гривень заборгованість за відсотками, 30009,14 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 19918,15 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 25524,71 гривень інфляційні втрати за кредитом, 16941,67 гривень інфляційні втрати за відсотками, які просив стягнути з відповідача. Представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, погодився на заочний розгляд справи, що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи відсутнім за місцем реєстрації, про що свідчать повернені повідомлення, що, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між Укрсоцбанком та [PERSON] 11.03.2008 року укладено Кредитний договір № 20, за яким останньому надано кредит у розмірі 78370 гривень зі сплатою 14% річних на строк до 10.03.2013 року. Відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і загальна сума заборгованості станом на 18.12.2015 року становить 207413,65 гривень, з яких: 59222,07 гривень заборгованість за кредитом, 55797,91 гривень заборгованість за відсотками, 30009,14 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 19918,15 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 25524,71 гривень інфляційні втрати за кредитом, 16941,67 гривень інфляційні втрати за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з п.\~3 ч.\~1 ст.\~611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею\~549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.\~2 ст.\~549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.\~3 ст.\~549 ЦК). Статтею\~625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Частиною 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012\~р. у справі №\~6-49цс12, від 24.10.\~2011\~р. у справі №\~6-38цс11). Враховуючи наведене, ст.ст. 192, 526, 527, 530, 533, 549, 551, 610, 611, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved