Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.12.2012 року в сумі 11828,69 грн.. В обгрунтування позову зазначє, що відповідач порушив умови договору внаслідок чого утворилася заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги, оскільки відсотки нараховані відповідно до умов договору, відповідач прострочила зобовязання, комісія з відповідача не стягується, а лише пеня обрахована відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Стягнення і пені, і штрафу не суперечить законодавству, бо вони обумовленні договором і не виключають один одного. Відповідач [PERSON] частково заперечила проти позову та зазначила, що вона дійсно користувалася карткою з кредитним лімітом, але позивач не повідомляв її про порушення зобовязань через що утворилася така велика заборгованість, належні докази надання їй коштів відсутні, розрахунок наданий позивачем підписаний особою, повноваження якої не підтверджені на такі дії. Штраф та пеня не можуть стягуватися одночасно, що зазначено у правовій позиції Верховного Суду України по справі №6-47цс12 від 31.10.12. Також відповідач заявила про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо стягнення пені. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 13.12.2012 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір за яким відповідачу була видана картка «Універсальна» на умовах зазначених в Правилах та умовах надання банківських послуг. За нормами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно з виписки по карті [PERSON] (а.с.59-64) по цій карті був встановлений кредитний ліміт 500 грн., який вона почала використовувати 14.12.2012. В порушення умов договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснювала, що відображено у виписці. Відповідно до розрахунку банку, борг за договором на 31.03.2016 складає 11828,69 грн., а саме: 487,15 грн. заборгованість за кредитом; 7352,08 грн. заборгованість за процентами; 2950 грн. заборгованість по комісії та пені; 1039,46 грн. штраф, який складається з: 500 грн. штраф (фіксована частина); 539,46 грн. штраф (процентна складова). Проте, як видно з розрахунку та пояснень представника позивача, пеня обраховувалася відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг в редакції затвердженій наказами банку від 28.01.2013 та від 19.09.2013. Цей же пункт Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на час укладення договору, містить інший порядок розрахунку пені. Оскільки доказів того, що відповідач погоджувалася на зімну умов договору щодо розміру пені, немає, то суд приходить до висновку що розрахунок пені, наданий позивачем не відповідає вимогам договору і пеня не може бути стягнута у такому розмірі. Також, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. При цьому, в розрахунку банка, в порушення зазначеного пункту, процентна частина штрафу розрахована з урахуванням заборгованості по пені, а тому вона підлягає зменшенню до 391,96 грн. (5% від суми 487,15 грн. та 7352,08 грн.). Крім цього, п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг зазначається, що пеня нараховується у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн.. Таким чином при простроченні зобовязань на суму більше 100 грн. та більш ніж на 30 днів, що мало місце в даному випадку, позивачем нараховано і пеню, і штраф фактично за одне порушення (прострочення зобовязання на суму більше 100 грн. більш ніж на 30 днів). Верховний Суд України у постанові по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 висловив позицію, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пеня та штраф нараховані відповідачу за одне й те саме порушення, а тому не можуть бути стягнуті одночасно. У звязку з цим, а також враховуючи, що пеня нараховувалася не відповідно до умов договору, з відповідача підлягає стягненню лише неустойка у виді штрафу в зменшеному розмірі, тобто 500 грн. + 391, 96 грн. В частині тіла кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що вони підтверджуються розрахунком банку, який, в цій частині є належним і не спростований іншими доказами. Тому, згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, відповідач зобовязана сплатити зазначені грошові суми, оскільки відповідно до статті 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial