overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач 08.08.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 26.10.1985 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох синів. Старший син вже є повнолітнім. Молодший син [PERSON], [INFO], є неповнолітнім, проживає з нею. Шлюб між нею та відповідачем не розірваний. З 2014 року відповідач перестав виділяти кошти на утримання сина. Вона випрошує у нього кожну копійку, вмовляє надати кошти для придбання для дитини тієї чи іншої речі. Відповідач працює, отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Інших стягнень з відповідача не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини до досягнення ним повноліття. Від позивача до суду надійшла заява (а.с.20) про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про день, час і місце розгляд управи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації (а.с.10,21), про що свідчить поштове повідомлення. Причини неявки суду невідомі. Заяв від відповідача не надходило, як і заперечень на позов. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-182,184,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.10.1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідач з 01.01.2012 року працює у ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» водієм автотранспортних засобів, його середньомісячний заробіток складає 3002,93 грн., що підтверджується довідкою від 06.09.2016 року № ПК000000418 (а.с.15). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з нього проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач 08.08.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що під час спільного проживання у сторін народились діти, які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 25.10.2003р. зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1098 (а.с.10). Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 13). На теперішній час позивач проживає разом з неповнолітніми дітьми, займається їх вихованням та утриманням. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що неповнолітні діти сторін знаходяться на утриманні позивача, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. На підставі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач 08.09.2011 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованість за кредитом в розмірі 26946,81 дол. США що еквівалентно 214\~838,83 грн. та 80 грн. з яких: залишок заборгованості за кредитом - 26661,93 дол. США що еквівалентно 212\~567,57 грн., заборгованість за відсотками 284,88 дол. США щол еквівалентно 2\~271,26 грн., неустойка за ненадання документів 80 грн.. 04.11.2014 року по вказаній справі Приморським районним судом м. Одеси постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені, а саме: Стягнути з [PERSON] ([INFO], І.П.Н. [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний [PERSON] України» (код ЄДРПОУ 00032129) заборгованість за Кредитним договором № 1342/309 від 09.07.2007 року у розмірі 214 998 (двісті чотирнадцять тисяч девятсот девяносто вісім) гривень 83 копійки, з яких: \~\~\~\~\~\~\~\~- заборгованість за кредитом - 26\~ 661,93 дол. США, що за курсом НБУ станом на 30.06.11 року (1 дол. США = 7,9727 грн.), еквівалентно 212\~ 567,57 грн., \~\~\~\~\~\~\~\~- заборгованість по відсотках - 284,88 дол. США, що за вказаним курсом еквівалентно 2\~ 271,26 грн., \~\~\~\~\~\~\~\~- неустойка за ненадання документів - 80 грн.. Стягнути з [PERSON] ([INFO], І.П.Н. [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний [PERSON] України» (код ЄДРПОУ 00032129) витрати по сплаті державного мита та по сплаті інформаційно-технічного забезпечення процесу у загальному розмірі 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень. Відповідно до ч.1 п.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Відповідно до зазначеної норми процесуального права, у суду є всі процесуальні права розглянути питання про ухвалення додаткового рішення без присутності інших учасників процесу. Судом встановлено, що при винесенні заочного рішення суд не зазначив точну суму грошових коштів які підлягають стягненню з зазначенням суми заборгованості у доларах США.. З позову вбачається. що позивач просив стягнути з [PERSON] в розмірі 26946,81 дол. США що еквівалентно 214\~838,83 грн. та 80 грн. з яких: залишок заборгованості за кредитом - 26661,93 дол. США що еквівалентно 212\~567,57 грн., заборгованість за відсотками 284,88 дол. США що еквівалентно 2\~271,26 грн., неустойка за ненадання документів 80 грн. Згідно позовних вимог, вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 26946,81 долар США та комісію. Таким чином суд вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення суду та доповнити резолютивну частину рішення з визначенням боргу у доларах США. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач 08.09.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається в Кременчуцькому національному університеті ім.М.Остроградського, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення навчання, тобто до 31.01.2015 року. Відповідач надав суду свої письмові заперечення. Вказав, що має на утриманні родину: дружину, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тому з урахуванням його матеріального та сімейного стану він згоден на сплату аліментів у розмірі 1/12 частини з усіх видів його доходів. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про згоду зменшити розмір аліментів до 1/12 частини, просила справу розглянути без її участі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про згоду сплачувати аліменти в розмірі 1/12 частина його заробітку, просив справу розглянути без його участі. Суд , дослідивши матеріали цивільної справи і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони в шлюбі мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається в Кременчуцькому національному університеті ім.М.Остроградського, є студентом курсу навчально-наукового інституту механіки і транспорту денного відділення бюджетної форми навчання терміном з 01.09.2014 року до 31.01.2015 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Автозаводського райвиконкому м.Кременчука шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано 14.09.1994 року. 18.02.2006 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], в якому вони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Оскільки син відповідача [PERSON] навчається, не досяг 23 років , [PERSON] згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/12 частини від його доходів , слід стягнути з останнього аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вказаному розмірі , аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивача до суду, тобто з 08.09.2014 року і до закінчення навчання - до 31.01.2015 року. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач 08.09.2015р. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сумісне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 12.01.2015р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що з позовом згодна, просить не надавати строк на примирення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2008 року /а.с.14/, від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стали різні характери та погляди на життя. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 12.01.2015 року. Відповідач з позовом згодна. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна подружжя між сторонами немає. Дитина проживає з матір'ю - відповідачем по справі. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач 08.09.2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивачка прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач 08.09.2016 р. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль [NUMBER] 2004 р.в., так як 29.07.2016 р. набрала законної сили постанова Печерського р/с м. Києва про визнання відповідача винним у скоєнні ДТП, а він не здійснив жодної дії щодо відшкодування шкоди позивачу (на думку самого позивача). Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи у відсутності сторін приходить до висновку, що є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду, а тому необхідно накласти арешт на автомобіль [NUMBER] 2004 р.в., що належить на праві власності [PERSON] - відповідачу по справі. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач 08.09.2017 року звернулася до Деснянського районного суду з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини. Збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. 27.02.2018 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва сторонам надано строк на примирення шість місяців, у звязку з цим судове засідання у даній справі призначено на 28.08.2018 року на 9.30 год.. Позивач в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що за час наданий судом сторони не примирились, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 24.06.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 895, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач 08.09.2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 02.09.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Все це призвело до того, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. З вересня 2014 року вони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Вона не має наміру відновлювати сімейні відносини, майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з нею. На підставі викладеного, просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду, заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.09.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровській області, актовий запис за № 22 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 3-4). Шлюбне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Все це призвело до того, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. З вересня 2014 сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Позивач не має наміру відновлювати сімейні відносини, майнового спору немає. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач 08.10.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість по кредитному договору від 21.09.2006 року , за яким надано кредит на суму 9963 грн під 24% річних, яка виникла і обчислена за розрахунками по договору за станом на 12.09.2014 року в розмірі 13609 грн 42 коп, посилаючись на те, що відповідач умови договору не виконує в повному обсязі. Зазначений кредитний договір укладено між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем, а 20.05.2013 року між позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк» (змінено назву із ВАТ на ПАТ) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його присутності, в ній позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та просив також стягнути вартість публікації оголошення про виклик відповідача до суду 420 грн. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час повідомлений в установленому порядку, тому суд проводить заочний розгляду справи, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Суд також керується вимогами ст. 10, 11, 60 ЦПК України щодо змагальності, диспозитивності та обов*язку доказування сторонами своїх вимог чи заперечень в ході розгляду справи. Суд вважає, що зазначений договір укладений між сторонами відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України. Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає, докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог. Вимоги позивача підтверджуються наявними у справі доказами; копією кредитного договору, розрахунком боргу, які суд визнає за достовірні, оскільки вони не спростовані відповідачем, який не виявив бажання приймати участь у розгляді справи. Судові витрати: судовий збір та вартість оголошення суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved