Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 20801 (двадцять тисяч вісімсот одну) гривню 62 (шістдесят дві) копійки заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.04.2009 року, а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.04.2009р. відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування належним чином не виконав, тому станом на 31 березня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 20801,62 грн., з яких: 6140,50 грн. - заборгованість за кредитом, 11466,83грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1965,64 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 978,65 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Позивачем була подана заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про згоду на ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів згідно ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 03.04.2009р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок позичальника повернути позику, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 623 ЦК України - Боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання доказується кредитором. У відповідності до ст.1048 Цивільного кодексу України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, суми кредиту не повернув, відсотків не сплатив. Станом на 31 березня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 20801,62 грн., з яких: 6140,50 грн. - заборгованість за кредитом, 11466,83грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1965,64 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 978,65 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором щодо повернення отриманої ним суми кредитних коштів. З огляду на викладене з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом у розмірі 6140,50 грн., сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1965,64 грн. та сума заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 11466,83грн. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу в фіксованому розмірі 250,00 грн. та в розмірі 978,65 грн. процентної складової, то такі не підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобов'язань відповідача полягає у не наданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобов'язань, яким є зобов'язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин (споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає такі права споживача, зокрема на право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Суд вважає, що у стягненні штрафів слід відмовити. Відтак, заборгованість за кредитом у розмірі 6140,50 грн., сума заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 11466, 83 грн. та сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1965,64 грн. - підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідача перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. З відповідача також підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: partial