Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на їх користь з відповідача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн та судові витрати у розмірі 1600 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] від 16.05.2016 року, за яким страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 05.07.2016 року в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ЗТЗ під управлінням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON], в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.09.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. ДТП визначено страховим випадком та здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу у розмірі 100 000 грн., а відтак позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу зазначений розмір матеріальної шкоди. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] від 16.05.2016 року, за яким страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.09.2016 року [PERSON] визнано винним у ДТТ на перехресті пр.Науки - пр.Правди у м.Харкові за участю автомобіля ВАЗ 2105 номерний знак [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та притягнуто до відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно розрахунку вартості відновлюваного ремонту №668 відновлення автомобіля Субару є недоцільним. Відповідно до полісу серії [NUMBER] ліміт відповідальності страховика за завдану майнову шкоду становить 100 000 грн та зазначену суму за заявою [PERSON] виплачено останньому (платіжне доручення №16328.) Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст.ст.979,981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. «а» ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.09.2016 року (справа №638/12342/16-п) [PERSON] визнано винним, в тому числі, і за ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними та підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved