Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON]. З урахуванням уточнень до позову Банк просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 06 лютого 2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 17 січня 2012 року по 17 січня 2015 року у розмірі 700,95 дол. США, що за курсом 15,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 січня 2015 року складає 11124 грн. 08 коп.. В обґрунтування позову зазначається, що 06 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 990 дол. США у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згодом кредитний ліміт було збільшено до 1000 грн.. Позивач зобовязання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. На думку представника позивача, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, крім того згідно Умов та правил надання банківських послуг розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, станом на 17 січня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 17 січня 2012 року по 17 січня 2013 року у розмірі 700,95 дол. США, що еквівалентно 11124 грн. 83 коп.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та додатково пояснив, що строк позовної давності сплив лише щодо повернення основної суми боргу, що зазначено в рішенні Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 січня 2014 року, однак відповідач повинен сплачувати відсотки за час фактичного користування кредитними коштами до повного погашення заборгованості. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та додатково пояснив, що строк дії кредитної картки, виданої Банком відповідно до договору від 06 липня 2007 року сплив у лютому 2009 року. Відповідач не звертався до Банку із заявою про надання нової картки, а тому строк дії договору сплив у 2009 році. Згідно ст. ст. 256 та 257 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення кредитної заборгованості сплив, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог Банку. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 990 дол. США у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згодом кредитний ліміт було збільшено до 1000 грн.. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 січня 2014 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06 лютого 2007 року у розмірі 2878,67 дол. США станом на 30 вересня 2013 року. Рішення набрало законної сили 04 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, існують рішення, які набрали законної сили або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Як зазначено вище, ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталось до суду із позовом про стягнення з відповідача кредитної заборгованості, яка виникла на підставі договору від 06 лютого 2007 року. В позовній заяві Банк просив стягнути з відповідача заборгованість, в тому числі нараховані за кредитом відсотки, станом на 30 вересня 2013 року. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 січня 2014 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06 лютого 2007 року у розмірі 2878,67 дол. США, станом на 30 вересня 2013 року. За таких даних, на час розгляду справи існує рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. З урахуванням зазначеної норми Цивільного процесуального кодексу України суд повинен закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача відсотків нарахованих Банком за період з 17 січня 2012 року по 30 вересня 2013 року. Щодо позовних вимог Банку про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором від 06 лютого 2007 року, нарахованих за період з 01 жовтня 2013 року по 17 січня 2015 року, слід зазначити наступне. Так, відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно пункту 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою встановлено, що строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Матеріалами справи встановлено, що строк дії картки закінчився у лютому 2009 року. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, Банком картку з новим строком дії відповідачу не видано. За таких даних, строк позовної давності сплив 01 березня 2012 року не лише щодо основної суми боргу, а й щодо відсотків нарахованих за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України щодо застосування строків позовної давності до правовідносин повязаних з виконанням зобовязань за кредитними договорами. Судом не приймається до уваги посилання представника позивача на підпункти 5.5.1, 5.5.2 Правил користування платіжною карткою та на пункти 5.2, 5.3 та 5.4 Правил надання банком послуг, як на підстави стягнення нарахованих відсотків, оскільки у вказаних пунктах Правил зазначено, лише про збільшення Банком процентної ставки по кредиту у разі не сплати позичальником вчасно регулярного платежу та про нарахування відсотків в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично витрачені кошти в рахунок Кредитних коштів. Тобто зміст пунктів та підпунктів зазначених представником Банка в уточненнях до позову не відповідають змісту цих пунктів визначених в наданих представником позивача до суду Правилах надання банком послуг та Правилах користування платіжною карткою. З урахуванням всього вищевикладеного, норм цивільного законодавства та встановлених обставин справи, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача відсотків за договором від 06 лютого 2007 року.

Outcome: dismissed