Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач 09 липня 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 15.07.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини припинені, вона з донькою та відповідач мешкають окремо та спільне господарство не ведуть, хоча офіційно шлюб не розірвано. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, на її утриманні також знаходиться малолітній син - [PERSON] , [INFO] , який є дитиною з інвалідністю. Відповідач добровільно кошти на утримання доньки не надає, що змусило звернутись до суду. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення донькою повноліття. Ухвалою від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2014 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2017 виданим Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.2014 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.06.2021 року, донька сторін проживає разом з позивачем в [ADDRESS] . Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування від 09.07.2021 позивач з квітня 2021 року доходу не має. Позивач є матір`ю дитини з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.08.2008 та медичним висновком №12/285/20 від 14.09.2020. Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183 СК України,

Outcome: approved