overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач 06.04.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 20.11.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини нерозуміння один одного, постійних сварок, що призвело до втрати почуття любові та поваги між ними. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з червня 2014 року. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливими. На примирення не згоден. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Вказав, що шлюбні відносини припинені з червня 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 20.11.2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року з причини нерозуміння один одного, постійних сварок, що призвело до втрати ними почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач 06.04.2015 року звернувся до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики від 05.01.2013 року у розмірі 75 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 05.01.2013 року він позичив [PERSON] 75 000 грн. на власні потреби, які відповідач зобов'язався повернути до 31.12.2013 року. Укладення договору позики засвідчує розписка [PERSON] від 05.01.2013 року. У встановлені строки відповідач кошти не повернув. В добровільному порядку спір вирішити не має можливості, тому змушений за захистом своїх прав звернутися до суду. В судове засідання позивач не прибув. В заяві позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити. Судове засідання провести без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився також. Представник відповідача по довіреності в заяві позов визнав повністю. Судове засідання просив провести без його присутності. Доповівши заявлені вимоги, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 05.01.2014 року [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 75 000 грн., які останній зобов'язався повернути до 31.12.2013 року. Укладення договору позики між сторонами підтверджується наданою позивачем розпискою [PERSON] та вказаний факт підтвердив в заяві його представник, визнавши позовні вимоги у повному обсязі (а.с. ). У встановлений термін відповідач вказані кошти не повернув. Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, дійсність яких підтвердив в заяві представник відповідача, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 750 грн. (а.с. 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач 06.04.2015 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 16.05.2007 року розпався через не складення сімейного життя по причині втрати взаємоповаги та довіри один до одного, внаслідок чого з листопада 2014 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка не мала заперечень ( а. с. 19, 20 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 16.05.2007 року в Центральному ВРАЦС Полтавського МУЮ уклали шлюб ( актовий запис № 497 ) ( а. с. 2 ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають та залишаться проживати із відповідачкою ( а. с. 4, 5 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з листопада 2014 року, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач 06.04.2016 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22.08.2008 р. Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 48. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з позивачем. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористався. Ухвалою суду від 17.06.2016 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 22.08.2008 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач 06.04.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 13.10.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з жовтня 2019 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через те, що у них виявились зовсім різні погляди на дрібні питання сімейного побуту, виконання кожним з подружжя обов`язків чоловіка та жінки, виховання дитини. Поновлення шлюбних стосунків неможливе, шлюб залишився лише на папері. Майнового спору немає, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 04.06.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Зазначила, що шлюбні відносини припинені у вересні 2019 року, майнового спору немає, дитина буде проживати з нею (а.с.22). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден. Зазначив, що шлюбні відносини припинені у вересні 2019 року, майнового спору немає (а.с.20). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 13.10.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 77 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2019 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. З викладеним погодився відповідач, про що зазначив у своїй заяві від 15.07.2020 року (а.с.20). Основною причиною припинення шлюбних відносин сторін були різні погляди на дрібні питання сімейного побуту, виконання кожним з подружжя обов`язків чоловіка та жінки, виховання дитини. Примирення між сторонами неможливе, майнового спору немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач 06.05.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просив стягнути з [PERSON] достроково заборгованість за кредитним договором № 014/03-5/06-734 від 06.12.2006 р., у розмірі 5 585, 42 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 127 889, 62 грн., а також у рахунок погашення заборгованості за цим же кредитним договором, укладеним між АТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], звернути стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах: нежитлових приміщень бару, що знаходяться в м. Одеса, вул.. Розкидайлівській, в будинку під № 38 (тридцять вісім), які належать [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що 06.12.2006 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/03-5/06-734, відповідно до якого банк надав їй кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 13\~000, 00 дол. США зі сплатою 15% річних строком до 06 грудня 2016 року. Додатково у забезпечення вимог кредитного договору між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] 06.12.2006 року було укладено Договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеки нерухоме майно: нежитлові приміщення бару, що знаходяться у м. Одесі по вул. Розкидайлівській, 38, та належать їй на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 20.09.2006 року, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН 19.10.2006 року, зареєстрованого в книзі під №57неж на стор.№149 під реєстровим №2421. Заставна вартість предмету іпотеки була визначена сторонами у розмірі 479073, 00 грн. Однак, позичальник не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Направлені 17.12.2014 року відповідачам вимоги про дострокове погашення кредиту залишені ними без виконання. У звязку з чим через не виконання умов кредитного договору у позичальника [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 06.03.2015 року складає 5 585,42 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 127 889,62 грн.. У судове засідання 17.11.2015 року представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 17.07.2015 року) не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання 17.11.2015 року не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причин неявки суду не повідомили, жодних клопотань суду не заявляли. Раніше, від відповідачів неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи, однак жодних документів, підтверджуючих поважність причин неявки, до клопотань не надано. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач 06.05.2015 року з вернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на користь їх дочки в розмірі 850 грн. щомісячно, оскільки та з 01.09.2014 року навчається на денній формі у Національному університеті «Острозька академія», в зв'язку з навчанням не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не є інвалідом, у працездатному віці, тому має можливість утримувати свою дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав частково на суму 650-750 грн., оскільки він на утриманні має малолітню дочку від іншого шлюбу, він хоча і є працездатним, однак офіційно не працює, має періодичні заробітки. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] є студенткою денної (контрактної) форми навчання Національного університету «Острозька академія», термін навчання з 01.09.2014 року по 06.06.2018 року, народилася [INFO], тобто є повнолітньою, батьком якої є відповідач, а позивач матір'ю, шлюб між сторонами по справі розірвано 27.09.2002 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи викладене, та те, що дочка сторін по справі потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним, однак не працює, та враховуючи, що він на утриманні має малолітню дочку від іншого шлюбу, тобто можливості надавати дочці [PERSON] матеріальну допомогу у нього обмежені, однак існують, тому позов підлягає задоволенню частково в розмірі 750 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач 06.05.2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому зазначає, вона вступила з відповідачем в шлюб. Від шлюбу мають дитину сина, [PERSON], [INFO] В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Вона проживає окремо від відповідача, дитина знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Власних коштів їй не вистачає, щоб забезпечити належний розвиток і матеріальне забезпечення дитини, що і змусило позивачку звернутись до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, в подальшому позивачка уточнила свої вимоги, якими просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину до її повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі і просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що перебували в шлюбі, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 23.06.2016 р. (справа №583/1479/16-ц; провадження 2/583/561/16) було розірвано. Від шлюбу позивачка народила сина, [PERSON], [INFO] У свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд ураховує й вимоги ст. 182 СК України. У відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що відповідач не має постійного місця роботи, хоча є фізично здоровою та працездатною людиною, а також дохід позивачки, яка, як зазначила, за місцем роботи отримує близько 1800 грн., та рівний обовязок батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісяця, на утримання сина [PERSON], до його повноліття. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та ст. ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач 06.05.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування позову зазначає, що з 03 червня 2004 року по 30 травня 2014 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 30 травня 2014 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені ще з 2008 року, так як відповідач виїхав за межі України та не повертався, даний факт встановлювався Оболонським районним судом м. Києва при вирішенні спору про розірвання шлюбу. Діти постійно проживають з позивачкою, а починаючи з моменту виїзду за кордон у 2008 році, відповідач з дітьми не спілкується, не приймає жодної участі у вихованні. Діти навчаються у ліцеї №157 м. Києва, що засвідчується довідками, відповідно до яких за весь час навчання батько не цікавився навчанням та вихованням дітей. Приблизно з 2008 року місце перебуванням відповідача позивачу не відоме. Внаслідок відсутності інформації про місце перебування відповідача, позивач не може звернутись до нього з проханням отримати його згоду на виїзд спільних дітей за межі України. З метою встановлення місця перебування [PERSON], представником позивача - адвокатом Ільїною Д.В. було направлено адвокатський запит від 27.04.2016 року до Головного управління ДМС у м. Києві про надання інформації щодо місця перебування/проживання [PERSON], однак відповідним органом була надана відповідь, що запитувана інформація належить до категорії персональних даних про особу, тобто є конфіденційною. Таким чином позивач позбавлена можливості звернутися до відповідача та отримати його згоду на виїзд дітей за кордон. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач 06.05.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв`язку з продовженням навчання. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітня. Дочка навчається на третьому курсі Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника» за спеціальністю правознавство на денній бюджетній формі навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює в УСБ України в Івано-Франківській області, має стабільний заробіток та можливість надавати дочці належне матеріальне утримання. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки у розмірі Ѕ частки від всіх його доходів щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом, до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов визнав, не заперечував щодо задоволення, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання на третьому курсі Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника» за спеціальністю правознавство на денній бюджетній формі навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. У відповідності з вимогами ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved