Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Заборольської сільської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в провадженні СВ Луцького ВП ГУНП України у Волинській області перебуває кримінальне провадження № 12017030010002447 від 26.05.2017 року, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, за фактом внесення забудовниками земельних ділянок міста Луцька та Луцького району недостовірних даних до декларації про готовність об'єктів до експлуатації. В ході слідства встановлено факти несплати забудовниками до бюджетів територіальних громад коштів пайової участі відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» . Зокрема, відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Волинській області від 23.06.2015 року № ВЛ 143151740656, нове будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Тарасове, Луцького району, по вул. Плавній,7 вважається закінченим, обєкт готовий до експлуатації. Відповідно до рішення Боголюської сільської ради від 08.06.2012 року № 21/18 « Про затвердження порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Боголюби, Богушівка, Тарасове» відповідач був зобовязаний звернутись до сільської ради із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури. Заборольською сільською радою 17.082017 р. та 27.12.2017 р. направлялись на адресу відповідача листи-повідомлення про необхідність сплатити кошти пайової участі, однак відповідач на звернення органу місцевого самоврядування жодним чином не відреагувала. Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту є протиправною формою поведінки, внаслідок якої сільська рада позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] в користь Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області збитки в сумі 24 876 гривень та судовий збір. В судовому засіданні прокурор Куприянчик С.І. та представник Заборольської сільської ради [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Не заперечували щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Волинській області від 23.06.2015 року № ВЛ 143151740656, нове будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Тарасове, Луцького району, по вул. Плавній,7 вважається закінченим, обєкт готовий до експлуатації. Замовник будівництва [PERSON], загальна площа будівлі складає 503, 7 кв.м. Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 12430,8 гривень (а. с. 8-10). Відповідно до рішення Заборольської сільської ради від 24.01.2017 року №1\\14 «про реорганізацію Боголюбської, Одерадівської, Шепелівської сільських рад» Заборольська сільська рада Луцького району є правонаступником прав та обовязків Боголюбської, Одерадівської, Шепельської сільських рад (а.с. 7). Заборольською сільською радою 17.08.2017 року та 27.12.2017 року направлялись на адресу відповідача листи-повідомлення про необхідність звернутись до сільської ради та сплатити кошти пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, а саме 2% від заявленої у декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.06.2015 року кошторисної вартості, що становить 24 876 гривень (а.с. 17-18) Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Частиною 5 Закону передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. На виконання зазначених положень Закону Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області прийнято рішення 08.06.2012 року № 21/18 « Про затвердження порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сіл Боголюби, Богушівка, Тарасове», яке покладає на замовника будівництва обов'язок звернутися із заявою до виконкому сільської ради про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Згідно п. 7.1. Порядку замовник нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів будівництва при отриманні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або дозволу сільської ради на розробку проекту відведення земельної ділянки під обєкт містобудування зобовязується до здачі Декларації про завершення будівництва звернутись до виконкому сільської ради про укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пунктом 9.2. Порядку граничний термін сплати коштів пайової участі для обєктів, введення в експлуатацію яких буде здійснюватись з 01.01.2013 року, кошти пайової участі сплачуються до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до п.5.2. Порядку величина пайової участі ( внеску) замовника у створені інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі ( внеску) змовника від загальної кошторисної вартості будівництва обєкту містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами. Крім того. п.5.1. Порядку визначено, що пайова участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Боголюбської територіальної громади встановлюється в розмірі 2% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта містобудування для житлових будинків сіл Боголюбської сільської ради. Відповідно до п.8.1. Порядку договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше 10 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення. Строк визначений вказаним Порядком встановлений саме для добровільного виконання стороною вказаного обов'язку, і невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обов'язку, передбаченого законом не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав обов'язок Закону. Згідно з ч.1ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Однак, всупереч вимогам законодавства, відповідач [PERSON], як замовник будівництва з заявою щодо укладення договору про пайову участь до Боголюбської сільської ради не зверталась та відповідний договір не укладала. У частинах 3 та 4 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Як зазначено у ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відповідач не уклала договору про пайову участь у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, що свідчить про її бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об'єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачене чинним законодавством, та призвело до ненадходження до місцевого (міського) бюджету коштів на загальну суму 24 876 гривень. Таким чином, неправомірна бездіяльність Відповідача щодо її обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням Відповідача до органів місцевого самоврядування із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої сільська рада позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у вигляді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Дана правова позиція повністю узгоджується з практикою Верховного суду України, зокрема, викладеною у рішенні від 22.03.2017 по справі № 908/312/16. Обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування. Проаналізувавши вказані норми законодавства суд дійшов висновку, що з моменту набуття особою статусу замовника будівництва він набуває й обов'язок до введення об'єкта в експлуатацію укласти відповідний договір з органом місцевого самоврядування і відповідно набуває зобов'язання фінансового характеру в частині сплати відповідної величини коштів пайової участі. Згідно п.14 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.06.2015 року № ВЛ 143151740656 кошторисна вартість за затвердженою проектною документацією «нове будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на вул. Плавна,7 в с. Тарасове Луцького району волинської області », здійсненого [PERSON] становить 1243,8 тисяч гривень. Відповідно до розрахунку сільської ради, з врахуванням кошторисної вартості обєкта будівництва, який мала би сплатити Відповідач, складає 24 876 гривень, 2 % загальної кошторисної вартості будівництва обєкта містобудування для житлових будинків сіл Боголюбської сільської ради. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Частиною 2 ст. 45 ЦПК України визначено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою). Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В рішенні Конституційного суду України від 08.04.1999 № З-рп/99 роз'яснено, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. За наведеного суд вважає, що у прокурора наявні повноваження для звернення до суду з даним позовом. та заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved