Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач 02.08.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останнього матеріальні збитки у розмірі 592 588,59 грн., витрати за виготовлення звіту у розмірі 3000 грн., транспортні послуги евакуатора у розмірі 2200 грн. та моральну шкоду у сумі 99 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 03.06.2018 року о 01.00 год. відповідач керуючи автомобілем Mersedes державний номер [NUMBER], при виїзді на нерегульованого перехрестя з вул. Пастера в м. Одесі не надав переваги у русі автомобіля позивача NISSAN державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем NISSAN державний номер [NUMBER]. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення. Розмір матеріального збитку підтверджується звітом. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що є пенсіонером та внаслідок ДТП пережив психоемоційний стрес, який йому заборонений. Ухвалою від 14.08.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.11.2018 року. Протокольною ухвалою в результаті проведеного підготовчого засідання 02.11.2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 29.01.2019 року. Ухвалою суду від 29.01.2019 року було витребувано від Одеського національного медичного університету відомості про вивчення відповідачем української мови. До суду 14.02.2019 року надійшли відомості від Одеського національного медичного університету, з яких вбачається, що [PERSON] вивчав українську мову на першому курсі та склав підсумковий модульний контроль з оцінкою «задовільно». Академічні курси викладають російською мовою. У судовому засіданні 15.02.2019 року представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити. [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля NISSAN X-TRAIL державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 03 червня 2018 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що встановлено з Постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/10227/18 від 03.07.2018 року. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту №1093/18 експертного автотоварозначого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного [PERSON] - власнику автомобіля NISSAN X-TRAIL реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску від23.07.2018 року вартість матеріального збитку становить 478 168,88 грн. З квитанції до прибуткового касового ордеру №179 від 04.07.2018 року вбачається, що вартість експертного дослідження складає 3000 грн., а з товарного чеку від 03.06.2018 року підтверджується ціна за послуги евакуатора автомобіля позивача у розмірі 2200 грн. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Деліктне зобов'язання - це зобов'язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов'язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов'язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред'явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов'язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, згідно правової позиції, наданої Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15), право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, матеріальна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати за проведення експертного дослідження та послуги евакуатора становить 597 788059 грн. та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 99 000 грн., зважаючи на наступне. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. З урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, що завдана позивачу протиправними діями відповідача, якими спричинено дорожньо-транспортну пригоду, наслідком чого є пошкодження транспортного засобу позивача, та яка пов'язана з розладом нормального життя позивача, нервової напруги та переживань, витрати часу на відновлення порушеного права, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору моральна шкода, спричинена позивачу підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial