Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач, 04 квітня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 04 листопада 2002 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 04 листопада 2002 року, відкрилася спадщина земельна частка (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120396, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON]; земельна частка (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON], яку та успадкувала після смерті свого чоловіка, а його батька. Він як спадкоємець за заповітом фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. До нього перейшов у власність житловий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки, а також сертифікати на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395 та серії ОД-12 №0120396. Інші спадкоємці за законом і за заповітом відсутні. В подальшому він зазначені правовстановлюючі документи втратив, що призвело до неможливості оформлення спадщини. Своєчасно до нотаріуса не зміг звернутися і в силу того, що коштів на оплату судових витрат не було. В теперішній час сертифікати на право на земельну частку (пай) він знайшов. З цих же причин пропустив і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари, вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120396, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON], померлої 04 листопада 2004 року; земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари, вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON], померлого 24 вересня 2002 року, яку [PERSON] успадкувала. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] і [PERSON], вони підтвердили як односельці [PERSON], що той прийняв спадщину у вигляді житлового будинку, предметів звичайної домашньої обстановки, після смерті матері [PERSON] (а.с.16,18). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №300866, виданого 24 вересня 2002 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], помер 24 вересня 2002 року, актовий запис №24 (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №320527, виданого 06 листопада 2002 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], померла 04 листопада 2002 року, актовий запис №27 (а.с.7). Згідно свідоцтва про одруження серії ЯТ №448724, виданого 08 травня 1953 року Тимківською сільЗАГСом Одеської області, [PERSON] і [PERSON] одружились 08 травня 1953 року. Після реєстрації одруження дружині присвоєне прізвище «Романська», актовий запис №13 (а.с.8). Згідно Заповіту, складеного в с. Тимково, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі Тимківської сільської ради за №169, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.9). Згідно інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.1-365/2-17 від 14 березня 2017 року, [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120396 (а.с.23) . Згідно інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.1-364/2-17 від 14 березня 2017 року, [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395 (а.с.24) . Згідно довідки Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області №195 від 27 лютого 2017 року [PERSON] і [PERSON] до дня смерті [PERSON] 24 вересня 2002 року - проживали в одному будинку як подружжя (а.с.14). Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено наступне. 04 листопада 2002 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №320527, видане Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області 06 листопада 2002 року). За життя, [PERSON], як дружина [PERSON], який помер 24 вересня 2002 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №300866), прийняла спадщину, що відкрилась, відповідно до ст.ст.529 ч.1 і 549 ч.1 п.1 ЦК Української РСР. Спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON], складалась з земельної частки (паю), розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON],, від спадщини не відмовився. Таким чином, до спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON], ввійшли: земельна частка (пай), розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120396, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON] та земельна частка (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON], яку та успадкувала після смерті свого чоловіка. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні заповіту, складеного в с. Тимково, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі Тимківської сільської ради за №169, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]. Частиною 1 статті 534 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки у його володінні залишилось спадкове майно, як то, житловий будинок та предмети звичайно домашньої обстановки. Згідно п.1 ч.1 статті 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари, вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120396, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON], померлої 04 листопада 2004 року; земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари, вартістю 173351,45 грн., члена АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0120395, виданого 05 серпня 1996 року на імя [PERSON], померлого 24 вересня 2002 року, яку [PERSON] успадкувала, набувши права власності на це майно. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю вимогу, виходив наступного. Позивач є особою матеріально не забезпеченою, у звязку з втратою правовстановлюючих документів, був позбавлений можливості оформити спадщину, що відкрилась.. Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 74 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою матеріально не забезпеченою, та, у звязку з втратою правовстановлюючих документів, був позбавлений можливості оформити спадщину, що відкрилась, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved