Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Після скасування ухвали суду першої інстанції постановою Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020 року, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанової І.Б. від 09.07.2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк`до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Так, 01.04.2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Василівського районного суду Запорізької області за підсудністю надішли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути з останніх в солідарному порядку на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11228043000 від 08.10.2007 року в розмірі 36107, 35 доларів США та заборгованість по пені 312 268,13 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 року змінено назву на Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] (надалі - Відповідач 1) було укладено договір про надання споживчого кредиту №11228043000 від 08.10.2007 року. Відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) на загальну суму 35000,00 доларів США, а Відповідач 1 зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 493,00 дол.США, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 09.10.2017 року. За користування кредитними коштами Відповідач 1 зобов`язався сплачувати проценти у порядку та розмірі встановленому п. 1.3, 8.1 кредитного договору. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитні договору прийнята порука [PERSON] (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки №11228043000/П від 08.10.2007 року. Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач 1 не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у кредитному договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. На підставі чого станом на 26.12.2018 року заборгованість за кредитним договором №11228043000 від 08.10.2007 року по кредиту та процентам становить 36107,35 дол.США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2018 року еквівалентно 990566,66 грн., заборгованість по пені 312268,13 грн., а саме:18 269,48 дол.США - заборгованість за кредитом, 17837,87 дол.США - заборгованість за процентами, 171551,80 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.12.2017 року по 26.12.2018 року та 140716,33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26.12.2017 року по 26.12.2018 року. Позивач посилаючись на те, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором поруки, а саме не здійснюють погашення заборгованості по кредиту, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] 28.09.2020 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа [PERSON] про визнання поруки, як зобов`язання за Договором поруки №11228043000/П від 08.10.2007 року, припиненою. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2007 року між нею і АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки № 11228043000/П, предметом якого було зобов`язання перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з договору споживчого кредиту № 11228043000 від 08 жовтня 2007 року з сумою основного боргу 35000,00 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 176750,00 грн., із терміном виконання основного зобов`язання - «09» жовтня 2017 року. Згідно з п.2.1. Договору поруки, Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Відповідно до п.2.2. Договору поруки, у випадку невиконання Боржником своїх зобов`язань за Основним договором, Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими для виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Зі змісту позову випливає, що Відповідач-1 не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, внаслідок чого, за твердженням Позивача, станом на 26 грудня 2018 року заборгованість за Основним договором по кредиту та процентам становить 36107,35 доларів США, що еквівалентно 990566,66 грн. У позові також зазначено, що в досудовому порядку спір не врегульовано. Це дозволяє дійти висновку, що заходи позасудового врегулювання позивачем не вживались. Одночасно у позові та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які докази звернення позивача до Відповідача-2, як Поручителя, згідно з умовами п.2.2. Договору поруки щодо пред`явлення Кредитором своїх вимог безпосередньо до Поручителя. Відповідно до ч.4. ст. 559 Цивільного кодексу України (що діяла на момент спливу терміну основного зобов`язання - 09 жовтня 2017 року), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, на думку Відповідача-2. кредитний договір припинив свою дію після направлення Позивачем Позичальнику Відповідачу-1 письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, тобто, з моменту пред`явлення банком позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, Позивач скористався правом вимагати від Позичальника [PERSON] дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит за Основним договором, змінивши при цьому терміни повернення кредиту. Але після пред`явлення позову та Позичальника, Позивач й надалі вважає дію кредитного договору продовженою, що суперечить положенням чинного цивільного законодавства. Ухвалою суду від 28.09.2017 було об`єднано в одне провадження позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Укирсиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: [PERSON] , про визнання договору поруки припиненим. Представником позивача 19.11.2020 було надано відзив за зустрічну позовну заяву, в якій заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки, що договір поруки є припиненим на підставі ч. 4 спи 559 Цивільного Кодексу України є хибними, оскільки припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк виконання основного зобов`язанням визначений умовами кредитного договору - не пізніше 22.01.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору, що підтверджується положеннями п. 1.2.2 Кредитного договору. Таким чином, перебіг трьохрічного строку для припинення поруки розпочинається з настанням строку виконання основного зобов`язання у повному обсязі - 09.10.2017р. Враховуючи той факт, що позивач ПАТ «УкрСиббанк» пред`явив позов щодо солідарного стягнення відповідачів в травні 2019р., тобто порука не є припиненою. Представник позивача в судовому засіданні підтримав первісну позовну заяву, наполягали на її задоволенні, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Представник Відповідача-2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову частково, а саме в частині пред`явлення позову до [PERSON] , наполягав на задоволенні зустрічної позовної заяви. Додатково зазначив, що Відповідач-2 від АТ «УкрСиббанк» жодних вимог чи попереджень не отримувала. Відповідач-1 в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву, заяви чи клопотання до суду не надходили. Вивчивши зміст первісної позовної заяви та зустрічного позову, дослідивши надані докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк ») та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту №11228043000 від 08.10.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 35000,00 дол. США, а [PERSON] зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 493.00 дол.США, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 09.10.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.2.2. кредитного договору). (Т.1, а.с. 16-19). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язався сплатити проценти у розмірі 11.5 % річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. (п. 1.3. кредитного договору). Відповідно до п.1.5 кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у банку, для подальшого використання за цільовим призначенням. Згідно з п. 8.1. кредитного договору, у випадку порушення термінів погашення чергового ануїтетного платежу Відповідач-1 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня. Вказаний договір підписаний сторонами, оригінал даного договору отримано 08 жовтня 2007 року [PERSON] , про що свідчить його особистий підпис. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у [PERSON] перед банком станом на 26.12.2018 року наявна заборгованість у розмірі 36107,35 доларів США що за курсом НБУ станом на 26.12.2018 року становить 990566.66 грн. та заборгованість по пені 312268.13 грн., а саме: 18269,48 дол.США - заборгованість за кредитом, 17837,87 дол.США - заборгованість за процентами, 171551,80 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.12.2017 року по 26.12.2018 року та 140716,33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26.12.2017 року по 26.12.2018 року.(Т.1,а.с.29-36). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно з договору поруки №11228043000/П від 08.10.2007 року. Пунктом 1.1. Договору поруки визначено, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11228043000 від 08.10.2007р. укладеного між Кредитором і Боржником, в повному обсязі як існуючи в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного Договору з Боржником, в наслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в Кредитний Договір Поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т.п. Пунктом 2.2. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов`язань за Основним Договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Відповідно до п. 3.1. Договору поруки, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за Основним договором. Пунктом 5.3.Договору поруки визначено, що сторони притримуються загальних щодо строків позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини 4 статті 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України. У цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, боржник та поручителі взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 09 жовтня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, сторони Кредитного договору встановили, що основне зобов`язання позичальник виконує через окремі зобов`язання з внесення однакових платежів відповідного числа кожного місяця протягом строку кредитування. Тому передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитних договорів вносити періодично, слід обчислювати з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Іншими словами, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після спливу шести місяців з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання терміну виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання. Така позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2020 року у справі №638/13683/15-ц. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року № 6-1451цс16. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що умова п. 3.1. Договору поруки №11228043000/П від 08.10.2007 про дію поруки до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору №11228043000 від 08.10.2007 боржником чи поручителем, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. Тому в даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки за спливом встановленого законом часу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Разом із цим, встановлені частиною четвертою статті 559 ЦК України строки, після закінчення яких порука припиняється, не відносяться до позовної давності. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53 цс 14 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-623 цс 17. Частиною 1 статті 417 ЦПК України встановлено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач за зустрічним позовом АТ «УкрСиббанк» не звертався до поручителя [PERSON] із будь-якою вимогою щодо погашення наявної заборгованості у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій за кредитним договором №11228043000 від 08.10.2007, укладеним між Банком та [PERSON] .. Враховуючи те, що в договорі поруки не встановлено чіткий строк її дії, при цьому строк основного зобов`язання встановлений, суд приходить до висновку про те, що Банк повинен був пред`явити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи з 09.10.2017 і до 09.04.2018 включно. Узагальнюючи вищенаведене є всі підстави прийти до висновку, що непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Отже враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову у повному обсязі та часткового задоволення первісного позову, в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11228043000 від 08.10.2007 по кредиту та процентам у розмірі 36107,35 дол.США та по пені у розмірі 312268,13 грн., а в частині солідарного стягнення з [PERSON] відмовити. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial