Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» м. Київ звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28.11.2012 р. Між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі Позивач) та [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9649843 (далі Поліс), відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 14.05.2013 року о 10 год. 30 хв. на 3 км. обїзної м. Новомосковськ на автодорозі Харків-Сімферополь, стався страховий випадок ДТП, за участю транспортних засобів, автомобілів [NUMBER], водій якого [PERSON], не вибрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з автобусом марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER], вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля [NUMBER]. За заявою потерпілої, власника пошкодженого автомобіля, страховою компанією була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 21577,66 грн. На підставі ст.38.1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника чи водія забезпечуваного транспортного засобу, якщо він не повідомив про ДТП у строки і за умов, визначених чинним законодавством України. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 21577,66 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. В судове засідання представник позивача не зявилася, проте від нього до суду, надійшла заява в якій він просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Суд вважав можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав. Пояснив, що вважає вимоги позивача не обґрунтованими та таким, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, стверджує, що він не порушував строків повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, хоча це є основною підставою стягнення позивачем з нього коштів. Вказав, що подавав заяву про настання страхового випадку до філії позивача у м. Полтава. Копію цієї заяви не зберіг, так як її викрали з салону його автомобіля, про що він заявляв у органи внутрішніх справ. Свідок [PERSON] показала, що вона перебуває у дружніх стосунках з відповідачем. В травні 2013 року він подзвонив на мобільний телефон та повідомив, що потрапив в дорожньо-транспортну пригоду на застрахованому автомобілі. Просив консультації, так як вона працює в страховій компанії. Вона йому повідомила, що необхідно подати заяву по настання страхового випадку до страхової компанії, де застрахований автомобіль і вказала йому найближчу адресу філії цієї страхової компанії по місцю знаходження відповідача в м. Полтава, яку знайшла через Інтернет. Він потім телефонував та вказував, що подав цю заяву, але саму заяву вона не бачила, про її написання їй відомо лише зі слів відповідача. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд встановив, що постановою Камянського районного суду Черкаської області, 27 червня 2013 року [PERSON] визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності за\~ст. 124 КУпАП\~у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 14.05.2013 р. о 10 год. 30 хв. на 3 км. обїзної м. Новомосковськ на автодорозі Харків-Сімферополь, керував автомобілем «[PERSON] Спрінтер» 313 СDI д/н [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем «Пежо Партнер», д/н [NUMBER], який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП авто отримали механічні пошкодження. (а.с.9) Вказана постанова суду набрала законної сили 09.08.2013 р. Транспортний засіб автомобілів [NUMBER], яким керував відповідач, був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АВ/9649843, виданим 28.11.2012 р. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». (а.с.6) 07.08.2013 р. [PERSON] звернулась до позивача із заявою про страхове відшкодування, яка була зареєстрована за №185. (а.с.10) Згідно звіту № 43/2013 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу від 29.05.2013 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [PERSON] становить 25893,18 грн. (а.с. 17-22) Згідно страхового акту № ОЦ/005/013/13/0464 від 19.08.2013 р. [PERSON] підлягає виплаті страхове відшкодування в сумі 21577.66 грн. (а.с.15) Вказана сума сплачена позивачем [PERSON] 19.08.2013 р. згідно платіжного доручення № 1483. (а.с.16) Згідно\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно\~ст. 988 ЦК України, страховик зобовязаний, зокрема, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.38.1.1\~вказаного Закону\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія\~\~ забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Посилання позивача на те, що він вчасно подав заяву про настання страхового випадку, що вважає як підставу для відмову в позові, суд вважає недоказаними, так як у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона, а не суд, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень і докази подаються сторонами. Відповідач [PERSON] вказав, що примірник заяву про настання страхового випадку він зберігав у себе в автомобілі, проте він був викрадений невідомими особами в межах Цюрупинського району Херсонської області, про що він звертався до міліції. Суд сприяв у витребуванні доказів вказаного з Цюрипінського РВ УМВС в Херсонській області, проте згідно відповіді цього органу в переліку викралених документів дана заява не значиться. Суд не вважає, що покази свідка [PERSON] є такими, що підтверджують факт своєчасного сповіщення відповідачем позивача про настання страхового випадку, що могло б звільнити його від предявлення вимог про відшкодування страхових виплат в порядку регресу, так як вона сама цю заяву не бачила, дата подання заяви їй не відома, а про її написання вона дізналась від відповідача, який зацікавлений у розгляді справи. В судовому засіданні від 17.08.2015 року відповідач [PERSON] заявив, що він не бажає клопотати перед судом про необхідність витребування доказів подання ним заяви про настання страхової випадку з філії позивача в м. Полтава, а тому у відповідності до ст. 137 ЦПК України суд був позбавлений самостійно витребувати вказані докази. Суд вживав заходи до витребування оригіналів страхової справи від позивача, проте ухвала двічі залишалась без виконання, а тому в силу обмежених строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, суд у відповідності до ст. 11 ЦПК України провадив розгляд в межах тих доказів, які були наявні при матеріалах справи. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозвязку, достатності, належності та допустимості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого [PERSON], транспортний засіб якої був пошкоджений в результаті ДТП, що сталося з вини відповідача, який керував забезпеченим страховим полісом ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» автомобілем, так як після сплати вказаної суми позивач у відповідності до вищевикладених вимог закону набував право зворотної вимоги до особи, яка завдала цю шкоду, тобто до відповідача, оскільки саме він визнаний винним в скоєнні ДТП, в якому пошкоджено автомобіль [PERSON] Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved