Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач 07 квітня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що у період з 12 листопада 2007 року по 03 березня 2014 року працював на підприємстві відповідача, та при звільненні з ним не було проведено розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року у розмірі 8161,75 грн., компенсацію за час затримки розрахунку - 34,37 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 4 березня 2013 року по день винесення судом рішення, виходячи з середньоденного заробітку - 210,93 грн , та моральну шкоду у розмірі 3000 грн., тому що через невиплату заробітної плати був порушений нормальний уклад його життя , він був залишений без засобів до існування, у зв'язку з наведеними обставинами відчував моральні страждання. В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги з урахуванням того , що йому було сплачено частину зарплати , просить стягнути несплачену зарплату за грудень , січень , лютий 2014 року в розмірі 6438,66 грн. та середній заробіток за 38 днів затримки розрахунку. В решті вимог підтримав свій позов. Представник відповідача позов визнав частково, не заперечує проти вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації , заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вважає , що моральну шкоду заподіяно не було , оскільки заборгованість по заробітній платі утворилась у зв'язку із важким фінансовим становищем підприємства внаслідок кризових явищ у країні , підвищенням тарифів на енергоносії , спадом замовлень на продукцію підприємства та необхідності сплати кредиту в іноземній валюти , курс якої значно збільшився. Суд знаходить позов частково обґрунтованим і підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач у період з 12 листопада 2007 року по 03 березня 2014 року працював на підприємстві відповідача. Згідно статті 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У порушення ст.116 КЗпП України відповідач при звільненні позивача не провів виплату всіх сум, що належать позивачу, і згідно бухгалтерської довідки заборгованість перед позивачем становила на час звернення до суду за період листопад 2013 року - лютий 2014 року - 8161,75 грн. Станом на 28 квітня 2014 року заборгованість після відрахування утримань та виплат складає за грудень 2013 року - 1282,12 грн., за січень 2014 року - 2529,76 грн., за лютий 2014 року - 2626,78 грн. , загалом - 6438,66 грн. , які необхідно стягнути на користь позивача. Згідно статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Оскільки відповідач вчасно не виплачував позивачу заробітну плату, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію в зв'язку з затримкою її виплати у розмірі 34,37 грн. Відповідно до вимог статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно до довідок відповідача середньоденна заробітна плата позивача складала 210,93 грн, а за період з 04 березня 2014 року по 29 квітня 2014 року позивач міг би відпрацювати 39 робочих днів. У відповідності до ст..117 КЗпП України, оскільки, відповідач не виплатив позивачу належні йому суми в день звільнення, то підприємство зобов'язано виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 8226,27 грн. без вирахування утримань та виплат ( із розрахунку : 39 робочих днів затримки розрахунку х 210,93 грн - середньоденний заробіток ). Згідно до ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з несвоєчасною виплатою зарплати позивач зазнавав моральні страждання, так як був позбавлений засобів до існування, чим був порушений нормальний уклад його життя, що вимагало від [PERSON] додаткових зусиль для його організації. Визначаючи розмір морального збитку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує характер його страждань, термін, за який утворилася заборгованість по заробітній платі, розмір заборгованості, скрутне фінансове становище підприємства, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн. У відповідності зі ст.88 ч.3 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. та 243,60 грн.

Outcome: partial