Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач 06.02.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що рішенням суду відповідачку позбавили батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Розпорядженням голови Старобешівської райдержадміністрації було встановлено опіку над [PERSON] та позивача призначили опікуном над дитиною та зобов'язали забезпечувати захист її прав та інтересів. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, веде аморальний образ життя, нехтує батьківськими обов'язками, а тому позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував і просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення. У зв'язку з відсутністю фінансування суду суд не має можливості відправляти документи рекомендованою поштою, в зв'язку з чим матеріали позову сторонам, судові повістки та повідомлення про дату та час слухання справи були направлені звичайною поштою. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином повідомлена про дату та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане та зареєстроване виконкомом Стильської сільської ради Старобешівського району Донецької області 27.05.2003 року, актовий запис №7, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] яке видена повторно 09.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області та зареєстроване виконавчим комітетом Стильської сільської ради Старобешівського району Донецької області 03.12.2007 року, актовий запис №15 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане повторно 03.07.2013 року та зареєстроване 10.06.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 97. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 10.04.2013 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей. Розпорядженням голови Старобешівської райдержадміністрації від 20.11.2013 року № 367 «Про встановлення опіки над [PERSON], [INFO] та влаштування її під опіку [PERSON]» позивача [PERSON] призначили опікуном малолітньої [PERSON] та зобов'язали забезпечувати захист її прав та інтересів. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON] та його дружиною, знаходиться на повному їх утриманні. [PERSON] не цікавиться долею дитини та її здоров'ям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Судом встановлено, що на підставі рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 08 листопада 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, знаходяться на утриманні позивача, відповідач здорова, а оскільки відповідач має інші аліментні зобов'язання, суд приходить до висновку, що доцільним буде стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial