Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

ПАТ «СК «Альфа страхування» звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи вимоги тим, що внаслідок скоєної відповідачем дорожньої - транспортної пригоди, позивач сплатив страхову відшкодування на користь третьої особи в розмірі 4 796,96 грн. Проте, позивач вважає, що дані кошти в регресному порядку мають бути стягнуті з відповідача, оскільки останній в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхове відшкодування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив про настання страхового випадку у строки і за умов визначених у пп 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 вказаного Закону. Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився. Надав суду заяву слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У призначене судове засідання відповідач не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до канцелярії суду про розгляд справи у його відсутність. Згідно з наданими запереченнями, просив в задоволенні позовних вимог відмовити через їх необґрунтованість. Також зазначив, що ним було повідомлено позивача про настання страхового випадку. Суд, у відповідності до вимог діючого ЦПК України вважає за можливим слухати справу у відсутності сторін, належним чином повідомлених про судове засідання. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Альфа Страхування» було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідності наземних транспортних засобів № АІ-7705860, предметом якого є страхування автомобіля [NUMBER]. За вказаним договором ПАТ «СК «Альфа Страхування» взяло на себе зобов'язання в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за скоєну 16.11.2015 року дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася на вул. Кутузова, 8 в м. Києві внаслідок зіткнення автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], належний відповідачу у справі та автомобіля марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина у скоєні дорожньо-транспортної пригоди встановлена та сторонами не оскаржується. 19.02.2016 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, виходячи із ремонтної калькуляції № 2020.609АС від 01.12.2015 року здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] в розмірі 4 796,96 грн. 24.11.2016 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про врегулювання спору в досудовому порядку та відшкодування регресних вимог, проте відповідач її проігнорував. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. п. 33.1.4. п. 33.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2011цс16 від 22 березня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Разом з тим, в обґрунтування заперечень відповідачем у справі було надано суду заяву ПАТ «СК «Альфа Страхування» № 2020.609.15.01-0391.11. зі змісту якої вбачається, що СК належно повідомлена водієм [PERSON] про настання страхового випадку, що мало місце 16.11.2015 року (а.с. 33). Таким чином, страховик мав можливість переконатися, що ця подія є страховим випадком. Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог страховика. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed