Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області Сірачинський Р. звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Стрийської районної ради, Комунального некомерційного підприємства «Стрийської центральної районної лікарні» Стрийської районної ради до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення на суму 11 411,86 грн. В обґрунтування позову вказує, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2020 по справі №456/810/20, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: [PERSON] 17.11.2019 близько 10:00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив злочинну недбалість та керуючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив злочинну недбалість та керуючи технічно справним автомобілем марки «Peugeot 309» р.н. [NUMBER] , який перебував в його користуванні, рухаючись ним автодорогою «Стебник-Гірне», при проїзді її ділянки неподалік бази відпочинку «Шепільська» Стрийського району Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, без причин технічного характеру, не впорався із керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, в результаті чого автомобіль марки «Peugeot 309» р.н. [NUMBER] , перекинувся, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тупу травму живота з обширною десерозацією нисхідного відділу товстого кишківника з відривом ї брижі, розрив селезінки, за очеревинну гематому зліва, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині), тобто тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. В зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, згідно листа Комунального некомерційного підприємства Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня» від 12.06.2020 №588, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі охорони здоров`я з 17.11.2019 по 02.12.2019 (15 ліжко-днів) і витрати на його лікування становлять 11 411,86 грн. Кошти, затрачені КНП СРР «Стрийська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого [PERSON] , відповідачем не відшкодовано, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивач прокурор Романів О. в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2020 по справі №456/810/20, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України /а.с.5-6/. З довідки Комунального некомерційного підприємства Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня» від 12.06.2020 за №588 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії і хірургічному відділенні 150 днів з 17.11.2019 по 02.12.2019. Вартість перебування на лікуванні разом з лабораторними дослідженнями становить 11 411,86 грн./а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів,проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість даного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Українивід 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі і таке визнання не порушує прав чи законних інтересів інших осіб, суд вважає за можливе задоволити позов в повному обсязі. Оскільки прокурор на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved