Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач05.04.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що 08.06.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, актовий запис №3. Від згаданого шлюбу у подружжя народились спільні діти, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу дітям, участі у їх вихованні не приймає. На даний час шлюб між сторонами не розірвано та відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що змусило позивача звернутися до суду. У судове засідання 06.06.2016 року позивач не з'явився та подав до суду заяву в якій позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, розгляд справи просив здійснити без його участі (а.с. 15). У судове засідання 06.06.2016 року відповідач не з'явився та подав до суду заяву в якій позов визнав, розгляд справи просив здійснити без його участі (а.с. 16). Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 213 ЦПК України, якою встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 08.06.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, актовий запис №3 (а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Від згаданого шлюбуу позивача і відповідач є спільні діти а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5 - копії свідоцтв про народження). Судом встановлено, що діти сторін проживають разом із своєю матір'ю - позивачем по справі, та перебувають на її утриманні. Статтями 180,181 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Зважаючи, що діти сторін, проживають разом з своєю матір'ю, позивачкою по справі, перебувають на її утриманні, а відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дітей, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) і до повноліття дітей, починаючи з 05.04.2016 року - з моменту подачі позову до суду і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти за один місяць в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) негайно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, бо позивачка при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved