Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 31.08.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 29.11.2016 року, [PERSON] заборгувала позивачу 63437,34 грн., з яких: 5391,46 грн. - заборгованість за кредитом; 50968,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3579,97 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2997,02 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивача за довіреністю Дронський А.Ю. в поданій заяві зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справита надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 31.08.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 31.08.2009 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 26, 27, 28-33), що відповідає ст. 634 ЦК України. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Зміна кредитного ліміту від 500 грн. до 5310 грн. проводилась з 31.08.2009 року до 23.04.2014 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (а.с. 25). У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав шляхом відкриття карткового рахунку, на який надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв'язку з чим, відповідно до наданого розрахунку станом на 29.11.2016 року [PERSON] допустила заборгованість перед позивачем, яка становить 63437,34 грн., з яких: 5391,46 грн. - заборгованість за кредитом; 50968,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3579,97 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2997,02 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-24). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушила умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернула, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Крім того, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки такі її дії в даному випадку не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Також відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № IHB97B1FIP від 27.01.2017 року сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. (а.с. 2), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved