Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який згодом уточнив (а.с. 46-47). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № ZPXRRC10380047 від 29.08.2007 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4642,43 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим у останньої станом на 10.12.2013 утворилась заборгованість у сумі 24657,64 грн., яка складається з: заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 7924,84 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2172,56 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14560,24 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 1232,88 грн. У зв'язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені (а.с. 64-66). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що судовим наказом, винесеним Вільнянським районним судом Запорізької області з неї на користь позивача стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, щомісячно з її пенсії вираховується сума, яка спрямовується на погашення цієї заборгованості. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до позивача із заявою позичальника № ZPXRRC10380047 від 29.08.2007, згідно якої їй надано грошові кошти у сумі 4642,44 грн. на строк 36 місяців по 29.08.2010 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму заборгованості за кредитом (а.с. 5). У заяві зазначено, що позичальник ознайомився та згоден з Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі (а.с. 5 оборот). Позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 238,13 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в порушення норм закону і умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. 23 січня 2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області видано судовий наказ № 2-н-24/2009 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 7946,63 грн. (копія а.с. 38). Цим наказом з [PERSON] стягнута сума заборгованості за кредитом - 4410,70 грн., по процентам за користуванням кредитом - 1254,74 грн., по комісії за користування кредитом - 1086,28 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 578,40 грн.; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 366,51 грн. (а.с. 36-37). Судовий наказ набрав законної сили 10 лютого 2009 року. Разом з тим, цим судовим наказом кредитний договір не було розірвано, а оскільки на теперішній час відповідач не повернула всю суму заборгованості за кредитом, позивачем нараховувалися проценти та комісія за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань і штрафи, згідно з умовами договору. Станом на 10.12.2013 нараховано до сплати 24657,64 грн. Зазначаючи саме таку суму заборгованості, позивач посилається на розрахунок від 10.12.2013, згідно з яким вона складається з: заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 7924,84 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2172,56 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14560,24 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 1232,88 грн. (а.с. 48-51). Суд не погоджується з вказаним розрахунком і не приймає його як належний доказ з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Однак вказані вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не враховані. Так, як встановлено, судовим наказом від 23 січня 2009 року з [PERSON] вже стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, яка утворилась станом 24.11.2008, у сумі 7946,63 грн., з яких 1254,74 грн. - заборгованість станом на 24.11.2008 по процентам за користуванням кредитом; 1086,28 грн. - заборгованість станом на 24.11.2008 по комісії за користування кредитом; 578,40 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором станом на 24.11.2008; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) станом на 24.11.2008; 366,51 грн. - штраф (процентна складова) станом на 24.11.2008. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у своєму розрахунку знову нараховує проценти та комісію за користування кредитом, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань і штрафи, згідно з умовами договору, з дати укладання кредитного договору, а саме з 29.08.2007, що свідчить про повторне нарахування банком заборгованості по процентам, комісії, пені та штрафним санкціям. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, зважаючи, що суду не надано належного розрахунку заборгованості з процентів, комісії та штрафних санкцій, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed