Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 26 471 грн. 81 коп. боргу за кредитним договором без номеру від 1 липня 2013 року та понесених судових витрат у сумі 264 грн. 72 коп. В судове засідання представником позивача Поповичем С.М. подано письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримано у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснив, що наданий позивачем розрахунок боргу складено не уповноваженою на те особою. Крім цього, відповідач пояснив, що в анкеті-заяві не обумовлено суму, яку він отримав за договором, крім цього, не зазначені умови повернення боргу. Також, відповідач просить не приймати до уваги надані представником позивача Умови та правила надання банківських послуг, оскільки він їх не підписував та не ознайомлювався з ними. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту договору-заяви без номера про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 1 липня 2013 року, укладеного між сторонами по справі, встановлено, що позивачем на ім'я відповідача оформлено кредитну картку на отримання кредитного ліміту. Вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг та тарифами складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до анкети-заяви - відповідач зобов'язується ознайомитись із умовами надання позивачем банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті ПриватБанку та погоджується на ці умови. Анкета-заява підписана сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленності з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови. Відповідач в суді не заперечував, що дійсно ним підписано анкету - заяву та отримано кредитну картку з обумовленою відкритою кредитною лінією лімітом у 20 000 грн. Із наданої позивачем з офіційного веб-сайту ПриватБанку роздруківки тарифів по карткам Visa вбачається, що для зазначеної кредитної картки із встановленою максимальною сумою кредитної лінії 20 000 грн. передбачено нарахування та оплата 2,5 % в місяць та комісії за обслуговування картки та за зняття готівки. Цим же документом передбачений розмір та строк внесення позичальником щомісячних платежів. Судом приймається до уваги надана копія тарифів, оскільки вказаний документ дійсно віддрукований із офіційного сайту позивача із вказівкою дати розмішення на цьому сайті - 4 листопада 2011 року. Таким чином, відповідно до підписаної відповідачем анкети-заяви - останній мав ознайомитись із нарахуваннями, які будуть проводитись за користування грошовими коштами та погоджувався на такі умови. Розрахунок заборгованості по кредиту [PERSON] доводить, що станом на 31 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості за залишком кредиту за договором без номеру від 1 липня 2013 року з боку відповідача (в тому числі : тіло кредиту, заборгованість за відсотками, комісією та за штрафними санкціями) складає 26 471 грн. 81 коп. Надана представником позивача 13 лютого 2015 року виписка з особового рахунку [PERSON] доводить наявність у відповідача боргу за кредитним договором на момент ухвалення рішення. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо того, що розрахунок зроблений не уповноваженою на те особою, а тому не має прийматись судом, оскільки у зазначеному документі вказано, що розрахунок боргу проведено представником ПриватБанку та завірено печаткою позивача, а тому підстав ставити під сумнів даний документ у суду немає. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, яка застосовується до кредитних правовідносин - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Таким чином, з огляду на наведені вище докази, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по простроченому тілу кредиту у сумі 15 008 грн. 91 коп., нарахованим відсоткам у сумі 8 676 грн. 15 коп., вказаних у позові, є підставною і підлягає до задоволення. Також, позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача 1050 грн. комісії та 1736 грн. 75 коп. судових штрафів за кредитним договором, укладеним між сторонами 1 липня 2013 року. Із долучених до позовної заяви тарифів по карткам Visa вбачається, що для зазначеної кредитної картки із встановленою максимальною сумою кредитної лінії 20 000 грн. передбачено нарахування та оплата щорічної комісії за обслуговування картки - 500 грн. та декілька комісій за зняття готівки - в залежності від суми залишку на картці. У позовній заяві зазначено, що з боку позивача утворилась заборгованість з комісії за користування кредитом, яка складає 1050 грн. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановити - яка саме комісія нарахована відповідачу є незрозумілим, представник позивача, який неодноразово викликався у судове засідання для дачі пояснень, жодного разу не з'явився, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми комісії, на думку суду є необґрунтованою. Не підлягає до задоволення, також, на думку суду, вимога позивача про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій у сумі 1736 грн. 75 коп. Згідно із ч.1 ст.549 ЦК України - неустойка (штраф, пеня) цє грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 1 статті 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Наданими позивачем тарифами не передбачено оплати позичальником штрафних санкцій. У позовній заяві як на підставу нарахування штрафних санкцій та комісій вказано п.2.1.1.7.6 та п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких надана позивачем. Долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять жодної інформації щодо того - чи були вони дійсно розміщені на офіційному веб-сайті ПриватБанку на момент укладення кредитного договору між сторонами по справі та чи дійсно це ті самі Умови, на які посилається позивач у підписаній відповідачем 1 липня 2013 року анкеті-заяві. Таким чином, суд не може прийняти наданий доказ до уваги, а тому вимога про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій також не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених вимог на суму 23 684 грн. 06 коп. Платіжне доручення від 18 листопада 2014 року, наявне в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 264 гривень 72 копійок судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на надані докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] підлягає до задоволення частково. На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: approved