Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/814 від 21.12.2007 року в розмірі 119156,37 доларів США та 81970,37 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 21.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/4/2007/840-К/814 (далі - Кредитний договір). Згідно умов вказаного договору позивачем надано відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 67833,90 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,79 % річних. Цільове використання Кредиту - проведення розрахунків за договором купівлі-продажу № 3830 від 21.12.2007 року на придбання у власність земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,154 га., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, [ADDRESS]. Кінцевий термін повернення кредиту - 10.12.2027 року. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 07.04.2014 року виникла заборгованість у розмірі 119156,37 доларів США та 81970,37 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 66830,29 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 52326,08 доларів США та заборгованості за пенею в розмірі 81970,37 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Зазначив, що на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, стягнення не звернуто, вказана земельна ділянка не реалізована. Пояснив, що вимога про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідачу не направлялась, оскільки позивач вирішив одразу звернутись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, без досудового врегулювання спору шляхом направлення вказаної вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 21.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (Банком), та відповідачем [PERSON] (Позичальником) було укладено Кредитний договір № 6/4/2007/840-К/814. Відповідно до п. 1.1. вказаного Кредитного договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит)у сумі 67833,90 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою 30/100. Цільовим використанням Кредиту згідно п. 1.2. є проведення розрахунків по договору купівлі - продажу № 3830 від 21.12.2007 року, що укладений між Позичальником та [PERSON], згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно - земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,154 га., що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,79 % річних. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Згідно п. 1.4. Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 10.12.2027 року. Пунктом 1.5. Кредитного договору встановлено комісію за розрахунки в розмірі 1,7 % від суми виданих коштів. Пунктом 4.3. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний сплачувати мінімально необхідні необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 цього Договору. У випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, Позичальник повинен сплатити Банку штрафні санкції, визначені у п. 5.1.-5.3. цього Договору. Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочення. Як вбачається із заяви на видачу готівки від 21.12.2007 року, позивач умови Кредитного договору виконав належним чином, видавши відповідачу грошові кошти в розмірі 66700,00 доларів США. Відповідач зобов'язання щодо своєчасного повернення суми кредиту, відсотків та інших платежів належним чином не виконав, розмір його заборгованості станом на 07.04.2014 року складає 119156,37 доларів США та 81970,37 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 66830,29 доларів США.; заборгованість за відсотками - 52326,08 доларів США; заборгованість за пенею - 7065,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.04.2014 року, який складає 11,601102 грн. за 1 долар США, складає 81970,37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Таким чином, ч. 2 ст. 1050 ЦК України прямо передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі прострочення повернення чергової його частини. Як вбачається з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року по справі № 1-2/2002, право на судовий захист не позбавляє суб'єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб'єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. За таких обставин суд приходить до висновку, що ненаправлення позивачем відповідачу письмової вимоги щодо дострокового повного виконання зобов'язань за Кредитним договором не позбавляє позивача права звернутись до суду з відповідним позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами та пенею. Згідно роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог. Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами в доларах США, а пені - в національній валюті України, суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, вважає за можливе задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved