Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.08.2008 року в розмірі 56 986 грн. 60 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.08.2008 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON], укладено кредитний договір на суму 10 000 грн. Зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.08.2013 року. В порушення умов договору відповідач не виконала належним чином зобовязання, в звязку з чим станом 27.08.2012 року виник борг в розмірі 56 986 грн., який складається із заборгованості за кредитом 9 257 грн. 91 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 7 274 грн. 15 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 565 грн. 33 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 36 937 грн. 47 коп., штрафу (фіксована частина) 250 грн., штрафу (процентна складова) 2 701 грн. 74 коп., які позивач просить стягнути з відповідачки. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 569 грн. 87 коп. Представник позивача у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ньому. Також просив суд звернути увагу, що відповідач на час отримання кредиту була працівником банку і добре була обізнана з умовами надання кредиту та тарифами банку. Додані до позовної заяви умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») є стандартними і застосовуються до усіх кредитних договорів в тому числі і до «Персональних кредитів», інших умов надання споживчих кредитів не існує. Відповідач пояснила, що суму заборгованості за тілом кредиту вона не оспорює, але вона не погоджується з тим, що банком сплачені нею кошти не були зараховані на погашення тіла кредиту, також просила суд при прийнятті рішення врахувати всі обставини зазначені нею у запереченнях на позовну заяву та прийняти до уваги, що вона від час укладення кредитного договору подавала та підписувала заяву на отримання «Персонального кредиту», а умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») , які додані до позовної заяви вона не підписувала і з ними не знайомилась . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно поданої заяви № KGT5NN000000244 від 14.08.2008 року [PERSON] ЗАТ «КБ «Приватбанк» надано кредит в розмірі 10 000 грн. на строк 60 місяців по 13.08.2013 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 3 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, взамін на зобов»язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду, штрафні санкції. Відповідно умов підписаної [PERSON] заяви, погашення заборгованості відбувається у наступному порядку, щомісячно у період з 10 по 15 число кожного місяця, позичальник повинен надати банку грошові кошти в сумі 364, 56 для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, винагороди, штрафних санкцій та інших витрат банку (а.с. 6) ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та обов»язків ЗАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 13). В порушення умов договору відповідач прострочила платежі по кредитному договору, що не заперечувалось нею і в судовому засіданні. Станом на 27.08.2012 року заборгованість по кредитному договору становить 17097 грн. 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 9 257 грн. 91 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 7 274 грн. 15 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 565 грн. 33 коп. Вказані суми заборгованості відповідачем не оспорювються та підтверджені розрахунком заборгованості станом на 27.08.2012 року (а.с. 4-5). Відповідно до умов заяви підписаної [PERSON], при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову. Суд не погоджується із здійсненим банком розрахунком штрафних санкцій, оскільки вони не підтверджені жодними документами доданими до позову. Та приймає до уваги ту обставину, що дійсно позивач отримала «Персональний кредит», а до позову додано умови надання споживчих кредитів «Рострочка». Отже, виходячи з у мов підписаного відповідачем договору, вона має сплатити банку штрафні санкції у розмірі 1104 грн 87 коп , виходячи з наступного розрахунку (17097,39 * 5% =854, 8696; 854, 87+ 250 = 1104, 87) . Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Також судом встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідачу за зазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується штраф, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 9257.91 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7274.15грн., заборгованість по комісії в сумі 565.33 грн., штраф відповідно до умов укладеного між сторонами договору (а.с. 6, зворотний бік) 1104, 87 грн., а також сума судового збору, сплаченого при подачі позову. Доводи відповідача, зазначені у запереченні про наявність підстав для застосування строків позовної давності суд до уваги не приймає, оскільки в задоволенні вимог банку щодо стягнення з відповідача пені, суд дійшов висновку за необхідне відмовити, адже, як зазначено вище, даним рішенням стягуються штрафні санкції за порушення грошових зобов»язань . Також суд зазначає, що зарахування банком сум, які сплачувались позивачем на погашення пені, комісії та відсотків, не суперечить умовам договору, який був укладений між сторонами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі суд покладає на відповідача в межах задоволених позовних вимог.

Outcome: partial