Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач 05.03.2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 11054,90 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.07.2009 року [PERSON] (яка у звязку з реєстрацією 18.07.2014р. шлюбу змінила своє прізвище на «Мисьо»), отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього станом на 31.01.2018р. виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 11054,90 грн., яка залишається не сплаченою. Тому змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку спрощеного провадження, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач, яка належним чином повідомлялася \~про дату, час і місце судового засідання, в перше судове засідання з'явилася, в послідуючому подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 1478,45 грн. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що \~позов \~слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2009 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, що підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає кредитний договір. Згідно укладеного Договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2900,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Згідно п. 9.12 Договору, він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Нормами п. 8.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Договором, станом на 31.01.2018 року у відповідача, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість перед у загальному розмірі 11054,90 грн., з яких: 1478,45 грн.- тіло кредиту; 6590,23 грн.- нараховані відсотки за користування кредитом; 1983,61 грн.-заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 502,61 грн.-штраф (процентна складова), Однак вимоги про стягнення з відповідача штрафів за невиконання зобовязань одночасно із стягненням пені та комісії у розмірі 1983,61 грн. задоволенню не підлягають враховуючи наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). У\~статті 61 Конституції України\~передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~\~\~Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 513/72/16-ц. \~\~Тому суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії у розмірі 1983,61 грн.-слід відмовити. \~\~Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі\~ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, що становить 82% від суми позову, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати в розмірі 1444,84 грн. (1762?82%).

Outcome: partial