Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з участю третіх осіб приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання недійсним іпотечного договору № 5007Z110 від 17 вересня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 2007 року за № 4002 та зобов'язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» протягом п'яти робочих днів з дня набуття чинності рішення суду про визнання іпотечного договору № 5007Z110 від 17 вересня 2007 року недійсним подати до Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області заяву про припинення іпотеки та обтяження щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі, що по [ADDRESS] у м.Марганці. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що являється власником нежитлової будівлі, загальною площею 580,20 кв.м, що по [ADDRESS] у м.Марганці, що педьверджується рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2008 року, яким визнано за товариством право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю кафе «Юність», що по [ADDRESS] у м.Марганці. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2013 року зобов'язано реєстраційну службу Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області скасувати реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості за [PERSON] В листопаді 2012 року позивачу стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про наявність заборони відчуження спірної нежитлової будівлі, накладений на підставі повідомлення філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Дніпропетровську та зареєстровано в реєстрі нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 2007 року за № 134. В ході розгляду справи в Дніпропетровському окружному суді позивачу стало відомо про наявність іпотечного договору № 5007Z110 від 17 вересня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 2007 року за № 4002, предметом іпотеки якого є спірне нежитлове приміщення. Вважає, що даний правочин є оспорюваним та має бути визнаний судом недійсним, оскільки в ході його укладення [PERSON] не була власником заставного нерухомого майна та не мала права ним розпоряджатись. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, дали пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Представник відповідача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» позов заперечив, з підстав, викладених в запереченні (а.с.65-67). Доповнив, що представником позивача не подано жодного доказу про те, що на час укладення оскаржуваного іпотечного договору він являвся власником спірного нерухомого майна, не подано доказів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, тобто, у позивача ще не виникли права, які б могли бути порушені, крім того, позивач не вправі оскаржувати правочин, стороною якого він не був і прав якого даним правочином не порушувалось. Навіть якщо ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» і являється власником нерухомого майна, при переході права власності на предмет іпотеки до іншої особи, іпотека є дійсною для нового власника. Просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, представником банку подано заяву про застосування наслідків недійсності правочину, в порядку ст. 1057-1 ЦК України. Представник третьої особи реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.61). Третя особа приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала позовну заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.72). Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Наказом Регіонального відділення по Дніпропетровській області Фонду державного майн України № 12/138-АО від 22 грудня 1995 року створено ВАТ шляхом перетворення державного Марганецького гірничо-збагачувального комбінату, визначено, що АТ «Марганецький гірничо-збгачувальний комбінат» є правонаступником підприємства, що приватизується, затверджено статут підприємства, призначено директора, та покладено на голову правління обов'язки (а.с.4). З листа регіонального відділення по Дніпропетровській області Фонду державного майна України № 12/7-5334 від 29 жовтня 2002 року вбачається, що ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» передано об'єкти нерухомого майна, серед яких оскаржуваний об'єкт нерухомості (а.с.5-6). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2008 року зокрема визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1198 від 27 березня 2007 року приміщення кафе «Юність», що по [ADDRESS] у м.Марганці, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого ДОКП Марганецьке МБТІ» за № 14380122 від 26 квітня 2007 року, договір купівлі - продажу від 06 червня 2007 року (реєстраційний № 2038) приміщення кафе «Юність», що по [ADDRESS] у м.Марганці, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого ДОКП «Марганецьке МБТІ» під № 14933746 від 18 червня 2007 року, визнано за ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю кафе «Юність», що по [ADDRESS] у м.Марганці, витребувано у [PERSON] належне ВАТ майно - приміщення кафе «Юність», що по [ADDRESS] у м.Марганці (а.с.7-11). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2012 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2008 року залишено без змін (а.с.12-16). Постановою Дніпропетровського кружного адміністративного суду від 01 березня 2013 року визнано протиправними дії ДОКП «Марганецьке МБТІ» по реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, що по [ADDRESS] у м.Марганці за МП «Марганець СО», правонаступником якого є ТзОВ «Марагнец СО ЛТД», по реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, що по [ADDRESS] у м.Марганці, за [PERSON], зобов'язано Реєстраційну службу Марганецького МУЮ Дніпропетровської області скасувати права власності на об'єкт нерухомості, що по [ADDRESS] у м.Марганці за [PERSON] (а.с.19-22). Згідно ч.3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається заборона не нерухоме майно, що по [ADDRESS] у м.Марганці, накладеного на підставі повідомлення філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк» у м.Дніпропетровську, зареєстрованого в реєстрі заборон нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 2007 року за № 134 (а.с.23). В матеріалах справи містяться копії правовстановлюючих документів ПАТ «Маргнецьктий гірничо-збагачувальний комбінат», а саме, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи та її статут (а.с.25-27, 88-89). Відповідно до ч.1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу, а саме, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Нормою ч.1 ст. 216 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно іпотечного договору № 5007Z110 від 17 вересня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 2007 року за № 4002 вбачається, що предметом іпотеки є нежитлова будівля, будівля кафе (цегла), позначена на плані земельної ділянки літерою А, загальною площею 580,20 кв.м., що по [ADDRESS] у м.Марганці (а.с.78-79). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Згідно правової позиції, яка міститься у п.п.4,5 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності право чинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст. 219, ч.1 ст. 220, ч.1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст. 222, ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 225 ЦК України). Оскаржуваний іпотечний договір № 5007Z110 від 17 вересня 2007 року є оспорюваним правочином, оскільки заінтересована особа заперечує дійсність такого на підставах, встановлених законом. Заперечення відповідача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відносно того, що позивач на час укладення оскаржуваного договору не являвся власником нерухомого майна спростовується тим, що право власності у позивача на спірне майно, виникло не на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2008 року, воно не втрачалось позивачем з моменту вводу в експлуатацію нерухомого майна комбінатом та при приватизації Марганецького державного гірничо-збагачувального комбінату, згадане рішення суду лише його підтвердило. Предметом оскаржуваного іпотечного договору було нерухоме майно, яке не належало [PERSON] на праві власності, власником майна на день укладення такого було ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», [PERSON] не вправі була укладати оспорюваний договір та розпоряджатись нерухомим майном, тому позов в частині визнання іпотечного договору недійсним підлягає до задоволення. Відповідно до ч.9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Тому підставною є вимога позивача про зобов'язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» протягом п'яти робочих днів з дня набуття чинності рішення суду про визнання іпотечного договору № 5007Z110 від 17 вересня 2007 року недійсним подати до Реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області заяву про припинення іпотеки та обтяження щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі, що по [ADDRESS] у м.Марганці, позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, заява ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про застосування правових наслідків недійсності правочину в порядку ст. 1057-1 ЦК України до задоволення не підлягає, оскільки як зазначалось вище спірне нерухоме майно завжди перебувало у власності позивача, який не укладав жодних іпотечних договорів та не передавав спірне майно в іпотеку банку. Крім того, вказаною нормою ЦК був доповнений Законом України від 02 жовтня 2012 року № 5405-УІ, тобто після укладення договору іпотеки від 17 вересня 2007 року, тому дана норма закону відповідно до ч.2 ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів підлягають солідарному стягнення 114,70 грн. судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved