Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач 04 жовтня 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 18 лютого 2014 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 18 лютого 2014 року померла далека родичка [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028297, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Вона, як спадкоємець за заповітом у визначений законом (ст.1269 ч.1 ЦК України) строк звернулась із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Залишилась лише його ксерокопія. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну ділянку площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028297, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 18 лютого 2014 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,74 га, вартістю 49776,85 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516 - 0. 12-1707/2-16 від 26 вересня 2016 року). 18 лютого 2014 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №367248, видане 25 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Як убачається з дослідженого судом Заповіту, складеного 10 грудня 2009 року в с. Писарівка, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі за №126 по Писарівській сільській раді, [PERSON], на випадок своєї смерті заповідала земельну ділянку площею 1,74 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №028297 [PERSON]. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористалась, подавши у строк визначений законом (ст.1269 ч.1 ЦК України) заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №961/02-14 від 04 жовтня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№40 від 01 жовтня 2016 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028297, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 18 лютого 2014 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved