Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

ПАТ « Київський страховий дім» звернувся до суду з позовом до [PERSON] просить стягнути з нього в порядку регресу 16721 грн. 20 коп. шкоди , завданої дорожньо транспортною пригодою , яка мала місце 08. 09. 2013 року о 10 годині 30 хвилин на автодорозі Корець - Славута_ Антонівка , 2 км, за участю автомобіля «Ford Transit» д.н.ВК 4730ВН під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] , що належить [PERSON] Позивач вказує , що постановою Сарненського районного суду від 2. 10. 2013 року відповідача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності . Відповідно до полісу № АС /3808266 обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів від 13, 06. 2013 року , який було укладено між позивачем та відповідачем , належний йому автомобіль був застрахований . 09. 09. 2013 року [PERSON]В, було повідомлено Страховика про страхову подію і 11.11.2013 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до ПАТ «Київський страховий дім» із регресною вимогою № 5566. За результатами розгляду наданих позивачеві документів ним було винесено рішення № 1034 ЦВ2014 по страховій справі № 1034ЦВ/13 про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК»ВУСО»страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 33442 грн. 41 коп. Позивач вказує , що відповідно до підпункту 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі , якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду , заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері , о передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта , ніж визначено договором страхування , чи з порушенням умов , передбачених п. 13.2 ст.13 цього Закону , особа , відповідальна за шкоду , заподіяну внаслідок ДТП , зобов»язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування . Також позивач посилається на положення ч. 1 ст. 1191 ЦК України , якою передбачено , що особа , яка відшкодувала шкоду , завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається з п. 8.4 Полісу № АС /3808266 від 13. 06. 2013 року до керування забезпеченим транспортним засобом , а саме автомобілем «Ford Transit» д.н. ВК 4730ВН, не допускаються особи з водійським стажем менше ніж 3 роки та або водійський стаж страхувальника становить не менше 3-х років. Проте , як вказує позивач , відповідно до копії тимчасового дозволу серії АБ № 279190 , виданого [PERSON] 08. 09. 2013 року співробітниками ВРЕР ДАІ м ,[PERSON] замість посвідчення водія серії ВАЕ 664161 від 07. 03. 2012 року , на момент скоєння ДТП водійський стаж Страхувальника складав близько 1 року 5 місяців. Таким чином , оскільки ПрАТ «Київський страховий дім» здійснило страхове відшкодування за шкоду , заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері , що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта , ніж визначеного договором страхування , позивач просить стягнути з [PERSON] 50% виплаченого страхового відшкодування , що становить 16721 грн. 20 коп., оскільки в добровільному порядку не відшкодував вказану суму . Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., які були сплачені при подачі позову. Заявою від 17. 02. 2015 року голова правління ПрАТ « Київський страховий дім» [PERSON] просить справу розглянути у відсутність представника позивача , позовні вимоги підтримав повністю , просить позов задовольнити . Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав , просить в задоволенні позову відмовити . Відповідач вказує , що посилання позивача на ст. 1191 ЦК України є невірними , оскільки правовідносини , що існують , регулюються спеціальним законом , а саме Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,в тому числі п.38.1.1 ст. 38-1 на який посилається позивач і яким передбачено компенсування 50% виплаченого страхового відшкодування у разі настання шкоди , заподіяної від час використання забезпеченого транспортного засобу . Разом з тим , відповідача вказує на те , що позивач помилково вважає , що його водійський стаж на момент ДТП був меншим за 3 роки. Згідно посвідчення водія ВХХ № 497988 ,яке видано на ім»я [PERSON] , його водійський стаж на момент ДТП становив більше 10 років . Відповідав , посилаючись на п. 1.10 Правил дорожнього руху, обґрунтовує свою позицію тим , що водій , це особа , яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії . Відповідно , його стаж водія категорії А є водійським стажем , який має братися до уваги , оскільки договір страхування , на підставі якого було здійснено виплату по страховому випадку , не містить вимог щодо водійського стажу конкретної категорії. Оцінивши викладені в позові обставини , письмові докази у справі ,вислухавши пояснення відповідача , суд приходить до наступного . Судом встановлено , що 08. 09. 2013 року на автодорозі Корець- Славута Антонівка відбулась дорожньо транспортна пригода за участю [PERSON], якого постановою судді Сарненського районного суду від 22 жовтня 2013 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.. 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно полісу № АС /3808266 від 13. 06. 2013 року [PERSON] застрахував цивільно - правову відповідальність , як власник наземного транспортного засобу , забезпеченим транспортним засобом було визнано належний страхувальнику автомобіль «Ford Transit» д.н.ВК 4730ВН. Відповідно до вказаного поліса до керування вказаним транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше ніж 3 роки та / або водійський стаж страхувальника становить не менше 3-х років. З наданого відповідачем посвідчення водія ВХХ № 497988 встановлено , що водійський стаж [PERSON] в категорії А обраховується з 05. 09. 1989 року. Суд погоджується з відповідачем, що вказаний стаж слід визнавати водійським стажем, який має визначатися при укладанні полісу обов»язкового страхування , оскільки п. 8 полісу не містить вимог щодо водійського стажу конкретної категорії . Крім того , відповідно до п. 9 зазначеного полісу для розрахунку розміру страхового платежу застосовувався коефіцієнт К4 ( стаж ) - 1.35 , який згідно таблиці» Коригуючі коефіцієнти та їх розмірі» ( затверджена Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09. 07. 2010 року № 566 в редакції від 28. 11.2011 року № 708, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 року за № 1443/20181 ), незалежно від водійського стажу для страхувальників - фізичних осіб , у тому числі якщо водійський стаж страхувальника - фізичної особи менше 3 років , розмір коригую чого коефіцієнта становить 1.27-1.76. Тобто коефіцієнт водійського стажу 1,35 , який визначено в п. 9 полісу обов»язкового страхування , укладеного з [PERSON], знаходиться в межах допустимих значень розмірів коригуючи коефіцієнтів п.1 та п. 2 розділу 1V вказаної Таблиці. Після виплати страхового відшкодування страхова компанія звернулася до відповідача [PERSON] з листом про добровільне відшкодування завданих збитків на користь страхової компанії в розмірі 16721 грн.20 коп. відповідно до п.38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки водійський стаж відповідача є меншим ніж визначено умовами договору страхування. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент укладання договору страхування та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. 05.07.2012 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якого були внесені зміни до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема до п. 38-1.1 ст. 38-1, відповідно до якого з тексту статті виключена умова щодо водійського стажу. Пункт 21 даного Закону набрав чинності 04.02.2013 року. Судом встановлено , і це підтверджується матеріалами справи, позивач здійснив страхову виплату потерпілій особі [PERSON] 17. 10 . 2013 року ( платіжне доручення № 12556 ), а отже право регресної вимоги до відповідача у страхової компанії виникло після 17. 10.2013 року. На момент здійснення виплати страхового відшкодування діяв Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 року, а отже, згідно діючої редакції даного Закону, відповідальність водія у вигляді компенсації страховику 50 % від виплаченого страхового відшкодування в разі, якщо водійський стаж є меншим, ніж визначено договором страхування, не передбачена. Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Враховуючи, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» скасована умова щодо водійського стажу, застосування до даних правовідносин підлягає діюча редакція п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже у позивача відсутні правові підстави щодо регресної вимоги до відповідача у вигляді 50 % від суми виплаченого страхового відшкодування.

Outcome: dismissed