Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач 05 жовтня 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в сумі 5835 грн., згодом збільшивши розмір позовних вимог, вимагаючи стягнути з відповідача ще 5266 грн., а всього просила стягнути з [PERSON] 11101 грн.. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 03 серпня 2015 року позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 5565,95 грн.. Про отримання зазначеної грошової суми відповідач написала розписку, зобов»язавшись повернути ці грошові кошти до 10 серпня 2015 року. Однак, своє зобов»язання [PERSON] не виконала. Крім того,08 вересня 2015 року відповідач позичила у неї 5266 грн. зобов»язавшись повернути ці грошові кошти до 10 грудня 2015 року. Своє зобов»язання відповідач не виконала. Ця обставина і змусила її звернутися до суду. Просить стягнути з [PERSON] на її користь 11101 грн. (з урахуванням індексу інфляції) боргу та судові витрати. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце ролзгляду срави був повідомлений завчасно та належним чином (шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські Вісті»). Заяви про розгляд справи за її відсутності не дала. Про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно розписки від 03 серпня 2015 року, [PERSON] позичила у [PERSON] 5565,95 грн. і зобов»язалась повернути борг до 10 серпня 2015 року. Згідно розписки від 08 вересня 2015 року, [PERSON] позичила у [PERSON] 5266 грн. і зобов»язалась повернути борг до 10 грудня 2015 року. Суд, дослідивши вимоги позивача, матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавецві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом установлено наступне. 03 серпня 2015 року позивач передала відповідачеві у борг 5565,95 грн., про що остання написала розписку, зобов»язавшись повернути борг до 10 серпня 2015 року. 08 вересня 2015 року позивач передала відповідачеві у борг 5266 грн., про що остання написала розписку, зобов»язавшись повернути борг до 10 грудня 2015 року Свої зобов»язання [PERSON] в означені у розписках строки не виконала. Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний поверунти позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та аткої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, наданого позивачем, з відповідача по першому зобов»язанню належить стягнути 5835 грн. (5565,95+100+170). По другому зобов»язанню позивач, вимогу про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних не заявляла. Відтак, аналізуючи вище зазначені норми Закону, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд констатує, що з відповідача на користь позивача повинні бути стягнені завдані збитки, а також понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору ( чек №05102015123503 від 05 жовтня 2015 року в ПАТ «Приватбанк») та витрат, пов»язаних з публікацією оголошення в газеті «Одеські вісті» (рахунок №2225 від 29 грудня 2015 року). На підставі ст.1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved