overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач 03.07.2014 звернувся із зазначеним позовом, в якому просить стягнути із відповідача 50 тис грн у зв*язку із невиконаням ним умов договору позики від 12.05.2010 року В позові вказав, що у зазначений день відповідач позичила у нього 50 тис грн, які повинен був повернути не пізніше 15 днів після 12.05.2012 року. На вимогу позивача повернути кошти від 12.06.2012 року останній не реагує, тому позивач звертається до суду. Також в позові вказано про те, що зобов*язання виконати договір позики забезпечено договором застави автомобіля, укладеного між сторонами. В судовому засіданні 20.08.2014 року представник позивач вимоги позову підтримали, посилаючись на викладені у позовні заяві обставини. Відповідач, а також представник позивача надали суду проект мирової угоди щодо предмета спору, а в подальшому просили про оголошення перерви для належного оформлення мирової угоди, що суд і задовольнив. В судове засідання , призначене у зв*язку із перервою на 10.10.2014 року відповідач (його представник) не прибув, про дату та час повідомлений в установленому порядку, тому суд проводить розгляд справи без їх присутності, на підставі наявних доказів. Суд розглядає справу на підставі засад змагальності та диспозитивності (ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України), про що було роз*яснено. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, не виявивши бажання приймати участь у розгляді справ, суд вважає, докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог. Вимоги позивача підтверджуються наявними у справі доказами; копією договору позики, вимогою про повернення боргу, адресованою позивачем відповідачу. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов*язання щодо повернення позики, то право позивача підлягає судовому захисту. Суд застосовує при вирішенні спору приписи зазначеної ст. 526 ЦК України та стягує з відповідача на користь позивача отримані позичені кошти. Суд не приймає до уваги , як доказ заперечення позовних вимог наявний у справі договір застави між сторонами, оскільки з його змісту видно, що за рахунок предмета застави, в тому числі, може бути задоволено вимоги договору позики між сторонами. Позивач в судовому засіданні не просив звернути стягнення на предмет застави, не просив визначити спосіб виконання судового рішення, який би стосувався предмета застави. Тому суд, враховуючи диспозитивність розгляду справи, вирішує спір лише за підставами позовних вимог, заявленими позивачем. При цьому суд враховує, що відповідач не заявив зустрічного позову, не прибув в узгоджений з його представником день для розгляду справи і не надав суду жодних заперечень позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача 500 грн - витрати на оплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач 03.07.2014 р. звернулася до суду з вказаним позовом. При цьому посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 21.01.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 14.04.2009 р. за актовим записом № 74. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач (батько дитини) від утримання дитини ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористався. Ухвалою суду від 07.08.2014р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 21.01.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 14.04.2009 р. за актовим записом № 74. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 03.07.2014 р. № 333 Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Відповідач є батьком цієї дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11.10.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач 03.07.2014 року звернувся у суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві послався на те, що з 02.03.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від подружнього життя у них дітей немає. На протязі останнього року сімейні стосунки погіршились, що призвело до їх фактичного припинення. Вважає, що їхня сім'я остаточно розпалась, примирення не можливе і просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, а відповідачка повністю визнала заявлені позовні вимоги, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків на протязі року, не ведуть спільного сімейного господарства, проживають окремо, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач 03.07.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 19 серпня 2011 року та мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він має роботу, працює в кафе, розташованому в місті Одесі, отримує доходи, отже може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просила суд стягнути з відповідача аліменти по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рішення допустити до негайного виконання; стягнути з відповідача на свою користь 160 гривен витрат на правову допомогу. Позивач підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. згодна на постановлення заочного рішення по справі.. Відповідач, будучи належним чином сповіщений про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надав. Суд, за згодою позивача ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви позивача, відповідача, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 19 серпня 2011 року та мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач - батько дитини, з сім'єю не проживає, та матеріальної допомоги сину не надає. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачу допомогу на утримання дитини, оскільки є здоровим працездатним чоловіком, має роботу, працює в кафе в м.Одесі, отримує щомісячно доходи. Розмір аліментів суд встановлює, виходячи з матеріального становища сторін, принципів розумності та справедливості. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, на підставі ст.183 СК України.. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 243,60 гривен судового збору. На користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 160 гривен, що підтверджені квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач 03.07.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 19.06.2004 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 року. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. На даний час вона не працює, знаходиться у пошуках роботи. ЇЇ доходів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач працює вальцювальником у ТОВ «[PERSON] ТЬЮБ», отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Відповідач інших дітей не має. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.17). Зазначив, що аліменти більше нікому не сплачує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.06.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 року, яке набуло чинності 07.07.2013 року (а.с.3,6). Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем (а.с.5), перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.17). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач 03.07.2015 року звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 27 жовтня 2014 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка розміром 4.1168 га, яка розташована на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Вона являється спадкоємцем за заповітом від 12 червня 2007 року посвідченого секретарем Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Однак, вона не може оформити спадщину так як пропустила строк для подачі заяви до нотаріальної контори. Позивач вказує, що вона в шестимісячний термін не звернувся із заявою до нотаріальної контори в звязку з тим, що хворіла. Тому, просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Позивач надала до суду заяву про те, що вона підтримує позов повністю та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 17). Відповідач Ясенівська сільська рада Любашівського району Одеської області надала до суду заяву про те, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності їх представника (а.с. 16). Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27 жовтня 2014 року (а.с. 4). З довідок Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області № 430 Д та № 431 Д від 15 травня 2015 року видно, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала [INFO] (а.с. 7,8). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273400 виданого Любашівською районною державною адміністрацією Одеської області 08 вересня 2005 року видно, що померла [PERSON], дійсно мала у власності земельну ділянку площею 4.1168 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 5). Відповідно до заповіту від 12 червня 2007 року посвідченого секретарем Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області, [PERSON] заповідала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 17.180 га, яка розташована на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], 03 вересня 1976 року, після чого змінила прізвище з «Козловська» на «Іванова». (а.с. 10). З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] № 387/02-14 від 18.05.2015 року видно, що дійсно [PERSON] пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 3). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Згідно пояснень позивача, причиною пропуску строку стало те, що вона хворіла. Вказаний факт підтверджується випискою КУ «ЦПМСД № 10» від 17 червня 2015 року. Враховуючи обставини, за яких позивач пропустила строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач 03.07.2017 року звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що між ними 09.08.2008 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 82. У неї це перший шлюб, у [PERSON]- другий. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина, [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя у них погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причинами погіршення сімейних відносин є те, що на протязі спільного сімейного життя і по даний час [PERSON] не забезпечує спільну дитину коштами, необхідними для її повноцінного розвитку, та не вживає заходів на забезпечення сім'ї коштами, що дорівнює хоча б мінімальній заробітній платі, встановленій в Україні. На протязі сімейного життя грошові кошти заробляла вона, на які утримувала неповнолітню дитину і сім'ю. Окрім цього, на протязі останніх років [PERSON] зловживає спиртними напоями та в стані алкогольного сп'яніння веде себе агресивно. У зв»язку із цим, у неї зникла довіра про залишення сина із батьком на тривалі проміжки часу. Головною причиною розірвання шлюбу є чвари вдома, свідком яких є їхня неповнолітня дитина, що негативно впливають на його та її психічний стан. Водночас, через зникнення довіри та взаємного порозуміння, сумісне життя припинено та за її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, як дружина та чоловік не має. З огляду на це, вона звертається до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу із [PERSON] Вважає, що причини, які вона виклала вище для розірвання шлюбу, є обґрунтованими, а подальше спільне життя її і [PERSON] у шлюбі та його збереження суперечитиме її та неповнолітньої дитини інтересам. просить визначити місце проживання дитини біля неї, розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримання позову у частині розірвання шлюбу, яку суд розцінює як заяву про зменшення позовних вимог, так як в резулятивній частині позовної заяви вимога про визначення місця проживання дитини відсутня, але в описовій частині зазначена. У судові засідання відповідач двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Оскільки від відповідача не надійшло будь-яких заяв, суд вважає, що є підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення у відповідності до ст.ст.224-226 ЦПК України. Розгляд справи судом проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати стягнути із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач 03.07.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 16.09.2011 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони вони проживають окремо, спільного господарства не мають, шлюбно-сімйні стосунки припинили та шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Майнового спору не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала. ( а. с. 17, 18 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони укладали шлюб 16.09.2011 року в Центральному відділі ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони проживають окремо, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 14 ), яка проживає з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач 03.08.2015р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 4307,97грн. Свій позов обґрунтовував тим, що 27.09.2011р. між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №222/3423СLPT2, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 5737,1грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК»Європейська агенція з повернення боргів» 19.06.2013р. укладено договір факторингу №20130616-К, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Незважаючи на повідомлення з боку позивача, відповідачка лише частково виконала своє зобов»язання, тому заборгованість за кредитним договором становить 4307,97грн., з якої заборгованість по тілу кредиту - 3615,83грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 692,14грн. Просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка повторно не з'явилась у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 27 вересня 2011року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №222/3423СLPT2, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 5737,1грн. зі сплатою 36,0000% річних.(а.с.7). Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 19.06.2013р. укладено договір факторингу №20130619-К, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором №222/3423СLPT2 її заборгованість становить 4307,97грн., з якої заборгованість по тілу кредиту - 3615,83грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 692,14грн. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідачки слід стягнути у користь позивача 4307,97грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved