Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 вересня 2017 року приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Метабо Україна» уклали договір страхування серії PKS № 1701546 майнових інтересів власника автомобіля «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP. 29 жовтня 2017 року в місті Гайворон на вулиці Н.Богач відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: [PERSON] , яка була погоничем тварини (корови) та застрахований автомобіль «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP, яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до рахунку-фактури № 02171117 від 17 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP, становить 63887,00 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 27 листопада 2017 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт № 124374, відповідно до якого страхове відшкодування становить 63887,00 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 213564 від 27 листопада 2017 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP, в розмірі 63887,00 гривень. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 63887,00 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 63887,00 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. та 3000,00 грн. судових витрат пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з клопотання розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що переводила корову через дорогу на пішохідному переході. Корова йшла попереду неї, в цей час автомобіль, який їхав по дорозі збив її корову. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони почули звук удару на дорозі, а потім побачили, що відбулося зіткнення між автомобілем та коровою їх сусідки Нарадової, саму дорожньо-транспортну подію вони не бачили. За кермом автомобіля, як вони зрозуміли, була жінка. Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 вересня 2017 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Метабо Україна» уклали договір страхування серії PKS № 1701546 майнових інтересів власника автомобіля «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP (а.с. 6). 29 жовтня 2017 року в місті Гайворон на вулиці Н.Богач відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: [PERSON] , яка була погоничем тварини (корови) та застрахований автомобіль «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP, яким керував [PERSON] (а.с. 7-12). Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] (а.с. 13-14). У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до рахунку-фактури № 02171117 від 17 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 63887,00 гривень (а.с. 43-44). Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 27 листопада 2017 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт № 124374, відповідно до якого страхове відшкодування становить 63887,00 гривень (а.с. 46). Відповідно до платіжного доручення № 213564 від 27 листопада 2017 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Ford FOCUS», реєстраційний номер [NUMBER] CP, в розмірі 63887,00 гривень (а.с. 47). Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування. Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за\~ст. 124 КУпАП\~по факту вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП) (а.с. 13-14). Так, згідно з частиною 2 статті 38 КУпАП в редакції, що діяла на час винесення вказаної постанови, якщо справи\~про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у\~частині третій\~\~цієї статті. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної\~\~ наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня\~\~ вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення). Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. У разі недоведеності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами виключається можливість закрити провадження\~у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст. 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305 цс15). Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у п.2\~постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 2\~ст. 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14). З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір\~(постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14). Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У справі встановлено та не оспорюється те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 63887,00 грн. згідно із заявою ТОВ «Метабо Україна» (а.с. 45). Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому позивач набув права регресної вимоги до відповідача. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог AT «ПРОСТО-страхування», не надано доказів про відсутність її вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29 жовтня 2017 року. При цьому покази відповідача про те, що вона переводила корову через дорогу на пішоходному переході суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженою судом схемою місця ДТП, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, де не вказано про наявність жодних дорожніх знаків. Надані відповідачем фотографії суд також не приймає до уваги, оскільки вони були подані з порушенням строку для подачі відзиву та доказів, крім того з них не вбачається, що вони були зроблені в місці ДТП. Беручи до уваги положення п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 1762 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного, згідно\~ст. 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved