Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач 05.07.18 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є сином та єдиним спадкоємцем спадкодавиці. Після смерті останньої відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з права власності на спірний будинок. Він у встановленому законом порядку прийняв спадщину, так як спільно проживав із спадкодавицею на момент смерті останньої, після відкриття спадщини доглядав за будинком та обробляв земельну ділянку, у шестимісячний строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Його батько - [PERSON] - помер [INFO]. Заповіт від імені його батька не посвідчувався. Його матір прийняла спадщину після смерті його батька, однак, не оформила таких своїх прав. Заповіт його батьком не складався. Його брат - [PERSON], який помер [INFO], був неодруженим та дітей не мав. Нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне майно на ім»я спадкодавиці. Покликаючись на ст. ст. 328, 1 220, 1 261, 1 268, 1 270, 1 273 ЦК України, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить позов задовольнити. Представник позивача - адвокат - у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надавши суду пояснення, аналогічне доводам позовної заяви. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з»явився, хоча відповідач належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника, зазначивши, що позов визнає у повному обсязі. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності позивача та представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до повного задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до копії паспорта позивача серії [NUMBER], позивач з 25.02.98 р. проживає у с. Волошках Ковельського району Волинської області, у спірному будинку. Однак, як слідує з довідки № 2 469 від 16.08.18 р., виданої відповідачем, позивач проживає у спірному житловому будинку з 01.10.75 р. по даний час. Та обставина, що матір»ю позивача є [PERSON], стверджується копією свідоцтва про народження позивача (повторного). Та обставина, що [PERSON] померла [INFO] у с. Мильцях Старовижівського району Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть (повторного), виданого 02.03.11 р. відділом драцс Старовижівського РУЮ Волинської області. Та обставина, що [PERSON] помер [INFO], стверджується копією свідоцтва про смерть (повторного), виданого 17.02.11 р. відділом драцс по Ковельському району Ковельського МРУЮ Волинської області. Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 27.09.17 р. у цивільній справі № 159/3 522/17 провадження № 2 - о/159/115/17 за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, заяву було задоволено повністю та встановлено, що [PERSON] - позивач у розглядуваній справі - є братом [PERSON], який помер [INFO]. Та обставина, що [PERSON] - брат позивача - помер [INFO], стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого [INFO] відповідачем. Відповідно до листа Ковельської держнотконтори № 1 064/01 - 16 від 05.06.18 р., позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірне майно саме у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього на ім»я спадкодавиці. Як слідує з листа Ковельської держнотконтори № 1 243/01 - 16 від 10.07.18 р., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до листа Ковельської держнотконтори № 1 600/01 - 16 від 10.09.18 р., спадкова справа після смерті брата позивача - [PERSON] - заводилась і позивач став єдиним спадкоємцем свого брата. Даних ж про успадкування спірного житлового будинку чи його частини, у матеріалах спадкової справи № 459/2017 - немає. Як вбачається з витягу з погосподарської книги № 3 за 1982 р. № 511/3.22 - 18 від 23.04.18 р., виданого Колодяжненською сільрадою Ковельського району Волинської області, за особовим рахунком № 309 значиться житловий будинок, належний [PERSON], що розташований у [ADDRESS]. Заповіт не посвідчувався. Як вбачається з довідки № 2 469 від 16.08.18 р., виданої відповідачем, за записами у погосподарській книзі № 2 за 2004 р. по рахунку [NUMBER] значиться це ж господарство, головою якого вказаний брат позивача - [PERSON]. Позивач також значиться проживаючим у цьому ж будинку. Заповіт не посвідчувався. Тобто, позивач успадкував спадщину після смерті своєї матері у встановленому законом порядку відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.). Згідно з копією техпаспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовлений 23.02.18 р., є житловий будинок - А - 1, прибудова, 1930 р. побудови. Самочинного будівництва немає. Суд вважає, що підстав для застосування для вирішення спору положень статей ЦК України в ред. 2004 р., на які покликається позивач та його представник - адвокат - немає. Так, спадкодавиця померла у 1983 р., а вказаний вище ЦК України набрав чинності лише з 01.01.04 р.. Тому застосуванню підлягають положення ЦК України (в ред. 1963 р.) як такі, що діяли на час виникнення спірних правовідносин. За змістом ст. 525 ЦК України (в ред. 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як зазначено у ст. 553 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого -небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). За змістом ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщина за законом після смерті спадкодавиці як матері позивача відкрилась [INFO], право спадкодавиці на спірне нерухоме майно входить у спадкову масу за законом, позивач є єдиним спадкоємцем за законом; відсутність правовстановлюючих документів на ім»я спадкодавиці на спірне нерухоме майно унеможливлює оформлення позивачем своїх спадкових прав у позасудовому порядку. А тому позов слід задовольнити повністю. Оскільки позивачем при подачі позову до суду було сплачено повну суму судового збору, суд вважає за доцільне, врахувавши визнання позову відповідачем до початку підготовчого судового засідання, повернути позивачеві з державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору, відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved