Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач 08.08.2017 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.05.1990 року. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей, але спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають діаметрально протилежні погляди на життя, сім'ю та сімейні обов'язки, мають окремий бюджет та не ведуть спільного господарства з 2001 року. В зв'язку з вищевикладеним позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Шевчука О.П. від 06.09.2017, після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018, у зв'язку із звільненням судді Шевчука О.П., справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення посилаючись на обставини, викладені у позові. Також зазначив суду, що вони з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейні відносини та не проживають разом більше десяти років. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, пояснила суду, що дійсно вона з позивачем останні десять років проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 травня 1990 року Першотравневою селищною Радою Овруцького району Житомирської області, актовий запис №12 (а.с.3). Відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони від шлюбу мають дітей- сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які на момент звернення позивача до суду досягли повноліття (а.с. 9, 10). Інших неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть більше десяти років, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved