Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» звернулась в Ковельський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про визнання окремих пунктів договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсними. Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 14 квітня 2017 року в м. Ковелі за участі транспортного засобу «Рено», державний реєстраційний номер АС 8729 BE, та транспортного засобу «Фольксваген», реєстраційний номер МТХ306Р, яким керував [PERSON] З наданої інформації стало відомо, що на момент ДТП водієм транспортного засобу «Фольксваген», реєстраційний номер МТХ306Р, було пред'явлено Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК номер 4163538 . Згідно з ст. 55 Закону, з метою організації обміну інформацією про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Відповідно до статті 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту отримання страховиком страхової премії, якщо інше не передбачено договором страхування. В пункті 10 Полісу «Страховий платіж» вказано, що сума страхового платежу в розмірі 369 грн. 20 коп. було сплачено Страхувальником о 10 годині 20 хвилин 14 квітня 2017 року, тобто нібито за три години до настання ДТП, але дані кошті до ПрАТ «УТСК» було перераховано лише 23 квітня 2017 року, що підтверджується відповідною довідкою головного бухгалтера ПрАТ «УТСК». Позивач звертає увагу, на те, що в пункті 11 Полісу ОСЦПВ № АК/4163538 зазначено, що страховик та страхувальник дійшли згоди, що цей поліс набирає чинності з дати вказаної в п. 3 цього полісу, але не раніше 00:00 годин дати, наступною за дату надходження страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Навіть якщо уявити, хоча жодних підтверджень у Позивача немає, що датою сплати страхового платежу є 14 квітня 2017 p., тобто, у разі отримання ПрАТ «УТСК» страхового платежу 14 квітня 2017 p., страховий захист за даним полісом ОСЦПВ починає діяти з 15 квітня 2017 p., а тому на момент настання ДТП, яка сталася 14 квітня 2017 р. цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована у ПрАТ «УТСК». Відповідно до ч. ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ч. 1,3 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно із статтю 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 18 ЗУ «Про страхування» передбачено, що договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.Момент укладання договору може не збігатися з моментом набранням чинності, а у даному випадку, моментом укладання договору є момент набрання ним чинності, а тому юридичне значення має той факт, що коли договір укладено, але перший платіж страхувальником не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик ПрАТ «УТСК» не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК номер 4163538 є недійсним та таким, що не набрав чинності, на момент настання ДТП 14 квітня 2017 року, оскільки страховий платіж за даним полісом було перераховано до ПрАТ «УТСК» лише 23 квітня 2017 року, що ставить під сумнів достовірність даних наведених в пункті 10 Полісу, в якому зазначається, страхова премія була сплачена Позивачу 14.04.2017 p., що в свою чергу свідчить про те, що пункт 3 Полісу також не відповідає дійсності, а саме строк дії Полісу з 14.14.2017 р. є недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 998 Цивільного кодексу України, наслідки недійсності договору страхування, визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 29 Закону України «Про страхування», договір страхування визнається недійсним у судовому порядку. Позивач просить визнати пункт 3 та пункт 10 Договору (Полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК номер 4163538 недійсним, а на момент ДТП 14 квітня 2017 таким, що не набрав чинності. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про те, що позов позивач підтримує повністю, просить розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи, подав письмове заперечення . Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що у задоволенні позову ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського,77, код ЄДРПОУ: 22945712 п/р 2650001004925 в АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, МФО: 322313) до [PERSON] (місце проживання: 45008, м. Ковель, вул. Тімірязєва, 1/42) про визнання окремих пунктів договору обовязкового страхування недійсними слід відмовити. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Згідно із статтю 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 18 ЗУ «Про страхування» передбачено, що договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідна норма закону визначена ст. 983 Цивільного кодексу України , яка встановлює, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено законом. Із поліса № АК/4163538 від 14.04.2017 року вбачається, що в ньому сторони обумовили строк договору з 10 год.25 хвилин 14.04.2017 року по 13.07.2017 року., предмет договору страхування, особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу, визначено базовий платіж та коефіцієнти, що застосовуються для розрахунку страхового платежу. Отже, якщо виходити із вимог ст.983 ЦК України, ст.18 ЗУ «Про страхування» та зі змісту поліса № АК/4163538 від 14.04.2017 року, то сторони договору обовязкового страхування домовились, що договір обовязкового страхування цивільнно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 4163538 починає діяти з 10 год.25 хвилин 14.04.2017 року по 13.07.2017 року, тобто з часу внесення страхувальником страхового платежу. Отже, суд вважає, що позивач в позовній заяві не навів підстав визначених ст. 203 ЦК України для визначення правочину недійсним. Доводи позивача про те, у разі отримання ПрАТ «УТСК» страхового платежу 14 квітня 2017 p., страховий захист за даним полісом ОСЦПВ починає діяти з 15 квітня 2017 p., а тому на момент настання ДТП, яка сталася 14 квітня 2017 р., цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована у ПрАТ «УТСК» судом відхиляється , оскільки така позиція суперечить вимогам закону та умовам договору, і ця позиція не є підставою для визнання пункту 3 та пункту 10 Договору (Полісу) обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних власників наземних транспортних засобів серії АК № 4163538 недійсними, а на момент ДТП , таким що не набрав чинності і може бути предметом дослідження у разі спору щодо страхових виплат, який судом в даній справі не розглядається. Згідно ст.215 ч.3 ЦК України якшо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах , встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд прийшов до висновку, що в позовній заяві позивач заперечуючи дійсність окремих пунктів страхового полісу, не вказує підстав встановлених законом для визнання цих пунктів недійсними. Доводи позивача про те, що Договір (Поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК номер 4163538 є недійсним та таким, що не набрав чинності, на момент настання ДТП 14 квітня 2017 року, оскільки страховий платіж за даним полісом було перераховано до ПрАТ «УТСК» лише 23 квітня 2017 року, що ставить під сумнів достовірність даних наведених в пункті 10 Полісу, в якому зазначається, страхова премія була сплачена позивачу 14.04.2017 p., що в свою чергу свідчить про те, що пункт 3 Полісу також не відповідає дійсності, а саме строк дії Полісу з 14.14.2017 р. є надуманими, не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з досліджених письмових доказів вбачається, що відповідач отримав страховий поліс № АК/4163538 14.04.2017 року в якому зазначено, що страховий платіж сплачено о 10 год.20 хвилин в сумі 369 грн.20 коп. У разі несплати відповідачем зазначених коштів він не отримав би страхового полісу. Питання строку перерахунку грошових коштів не стосується жодним чином відповідача, і в цьому випадку позивач може мати претензії лише до своїх працівників. Як зазначалося вище, статтею 18 ЗУ «Про страхування» передбачено, що договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Отже, позивач звернувся в суд з безпідставним позовом оспорюючи окремі пункти Договору (Полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК номер 4163538 , який сам уклав із відповідачем [PERSON] ; не навівши підстав передбачених Законом для визнання пункту 3 та пункту 10 Договору (Полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК номер 4163538 недійсними, і на момент ДТП 14 квітня 2017 таким, що не набрав чинності , а тому у задоволенні позову ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського,77, код ЄДРПОУ: 22945712 п/р 2650001004925 в АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, МФО: 322313) до [PERSON] (місце проживання: 45008, м. Ковель, вул. Тімірязєва, 1/42) про визнання окремих пунктів договору обовязкового страхування недійсними слід відмовити. Судові витрати по сплаті позивачем ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в сумі 1600,00 грн. у відповідності до вимог ст..141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed