Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач 02.06.2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану на території Щирецької об`єднаної територіальної громади площею 2, 1732 га, кадастровий номер 4623685400:01:000:004, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба, [PERSON] , до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого увійшло право власності на вказану вище земельну ділянку. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядилася, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлої, яка прийняла спадщину та претендує на спадкове майно, оскільки до дня смерті баби проживала разом з нею в с.Піски, Пустомитівського району Львівської області. Чоловік баби та її дід - [PERSON] помер [INFO] . Відповідач у справі [PERSON] - донька померлої, на спадщину після смерті баби не претендує, спадщину не прийняла. Однак позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно були втрачені. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадщина відкрилась [INFO] - в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2002 року; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.1981 року, копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.07.1987 року, копію свідоцтва про народження, виданогоо повторно серії [NUMBER] від 03.04.2019 року, копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.08.1961 року, копію свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії [NUMBER] від 08.08.1997 року, довідку виконавчого комітету Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області №96 від 18.05.2018 року, довідку Пісківського старостинського округу Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області №39 від 03.04.2019 року; витяги з ДЗК № НВ - 4608857002019; заяви відповідача [PERSON] про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання нею обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, яка на час смерті спадкодавця проживала разом з ним у зв`язку з чим прийняла спадщину та претендує на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідачі визнали позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідачів понесених ним судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved