Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Подано позов [PERSON], в якому позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 33% від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є її чоловіком та батьком її дитини - [PERSON], [INFO], який після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, без розірвання офіційного шлюбу проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, утримань за виконавчими листами не має, ухиляється від матеріального забезпечення дитини, хоча є працездатним, працює. Позивач здійснює догляд за дитиною, працює, вживає зусиль для повного забезпечення потреб дитини, однак розмір доходу, який вона отримує та необхідність надання догляду ще і доньці від першого шлюбу не дозволяє їй в повній мірі забезпечити потреби дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Вказала на те, що станом на день розгляду справи шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку. Відповідач не спілкується з дитиною. Вказала на те, що під час хвороби дитини відповідач не спілкувався із нею, не надавав допомоги в її лікуванні. Водночас за допомогою відповідача отримані кошти від волонтерської організації, які витрачені на лікування дитини. На даний час дитина здорова та проживає із позивачем у квартирі, яку позивачу придбав її батько. Відповідач фізично здоровий, має можливість надавати допомогу. Аліменти на утримання доньки від першого шлюбу вона не отримує через не сплату аліментів боржником - батьком її доньки. Розмір доходу позивача не дає змоги в повному обсязі забезпечити потреби дитини. Визнала факт сплати відповідачем аліментів за січень та лютий 2016 року в розмірі 3055,84 грн. Відповідач позов визнав частково. Вказав, що надає допомогу в утриманні сина. Однак, оскільки він є військовослужбовцем за контрактом, внаслідок численних відряджень не може забезпечувати належним чином потреби дитини у спілкуванні. Матеріальну допомогу синові надавав, придбавши останньому взуття та телефон. Зазначив про наявність усної домовленості між позивачем та відповідачем щодо сплати аліментів, згідно з якою в добровільному порядку сплатив на користь позивача аліменти за січень та лютий 2016 року в розмірі 3055,84 грн. Крім того, направляючись у відрядження восени 2015 року залишив позивачу отриману волонтерську допомогу в розмірі 4000,00 грн. на лікування сина. Пояснив, що в зв`язку з частими випадками несвоєчасної виплати йому заробітної плати не може надавати допомогу на утримання дитини в розмірі, якому просить позивач. Вважає, що розмір аліментів повинен бути встановлений у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. і саме цей розмір надасть змогу йому, окрім сплати аліментів, придбавати його дитині та доньці позивача, яку він також бажає утримувати, одяг, взуття і інші речі, необхідні для нормального та повноцінного розвитку дітей. Зазначив, що у власності рухомого та нерухомого майна не має, в зв`язку з проходженням служби отримав захворювання, яке може в подальшому вплинути на його працездатність. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] /а.с.8/, який, як визнано сторонами та підтверджується матеріалами справи, проживає разом із позивачем /а.с.9/. Сторонами визнано, що позивач та відповідач проживають окремо. Відповідач працює та отримує дохід. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Оскільки сторонами в судовому засіданні належних та допустимих доказів наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визнаної кожним із батьків суду не надано, суд вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При цьому посилання відповідача про відсутність підстав для призначення аліментів через фактичну їх сплату відповідачем та відсутність підстав для звернення з означеним позовом суд не приймає до уваги, як безпідставне. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі та з урахуванням позовних вимог і визнання відповідачем факту офіційного працевлаштування, сталого заробітку, відсутності доказів на підтвердження інших джерел доходу, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів саме в частині від заробітку (доходу). Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з наступного. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що малолітня дитина, проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку 25 січня 2016 року та 02 лютого 2016 року сплатив на користь відповідача грошові кошти в розмірі по 1527,92 грн., які сторонами визнані, як аліменти на утримання дитини. Сторони визнали, що дитина, платник аліментів є фізично та психічно здоровими. Інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні у платника аліментів немає, доказів протилежного суду не надано. Відповідач працює та отримує дохід. Нерухомого майна платник аліментів у власності не має. Позивач працює та отримує дохід, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на користь одного з яких, як визнано сторонами, за рішенням суду присуджено до стягнення аліменти. Інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Внаслідок викладеного суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі саме 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши позовні вимоги частково. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено 22 грудня 2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, як вбачається з наявних в справі доказів та зазначено вище, відповідач в добровільному порядку 25 січня 2016 року та 02 лютого 2016 року сплатив на користь відповідача грошові кошти в розмірі по 1527,92 грн., які сторонами визнані, як аліменти на утримання дитини, які, на думку суду мають бути враховані під час стягнення з відповідача аліментів. При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на надання матеріальної допомоги дитині в розмірі 550,00 грн. 23 січня 2016 року, оскільки з наданої суду копії чеку про сплату означеної суми не вбачається її зв`язку із позовними вимогами. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 487 гривень 20 копійок. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial