Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у січні 2016 року звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] , [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості, в якому просив стягнути солідарно з ФОП [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 712722,64 гривень, що складається з: заборгованість за кредитом - 456752,30 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 68036,91 гривень; заборгованість за відсотками - 255970,34 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 249713, 46 гривень; а також повернення судового збору у розмірі 10690,84 гривень (по 5345,42 гривень з кожного). В обґрунтування вимог позивач вказав, що 08.04.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір №010/08-994, за яким кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 76800 доларів США під 13% річних. 08.04.2008 року виконання боргових зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою - договір поруки №010/08-994, укладений з [PERSON] , за яким поручитель зобов`язався відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов`язанням, що виникатимуть з кредитного договору. 19.09.2012 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду №010/08-994/7, якою валюту виконання зобов`язань за кредитним договором змінено з доларів США на гривню, дію кредитного договору пролонговано до 01.09.2022 року, сторони домовились про збільшення відсоткової ставки по кредиту до 20% річних, починаючи з 01.10.2013 року. Отже, у позичальника виник обов`язок повернути кредит щомісячними платежами, в разі прострочення якого кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, яка залишилася, та сплати відсотків. Позичальник припинив належно виконувати свої грошові зобов`язання, несвоєчасно та не в повному розмірі вносить щомісячні обов`язкові платежі, у зв`язку з чим з 28.10.2012 року почала утворюватись прострочена заборгованість по сплаті платежів на погашення кредиту та по сплаті відсотків. Станом на 23.11.2015 року створилась заборгованість за кредитним договором в сумі 712722,64 гривень, що складається з: заборгованість за кредитом - 456752,30 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 68036,91 гривень; заборгованість за відсотками - 255970,34 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 249713, 46 гривень; пеня не зазначається відповідно до Протоколу ДПЗРК №114-0-0-00/9-2644 від 10.11.2015 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту в сумі 712722,64 гривень та по 1/2 частині від суми судового збору - по 5345,42 гривень з кожного. Ухвалою суду від 27.01.2016 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 01.04.2016 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ФОП [PERSON] , [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості - задоволено у повному обсязі (т.1 а.с.102-103). Ухвалою суду від 02.10.2019 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 01.04.2016 року. Ухвалою суду від 23.01.2020 року скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 01.04.2016 року та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.03.2020 року заяву представника позивача задоволено, замінено первісного позивача на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою суду від 10.03.2010 року клопотання представника відповідача задоволено, витребувано у АТ «Райффайзен Банк Аваль» відомості. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано письмові пояснення про неможливість надання доказів, оскільки відповідач [PERSON] надала до суду заздалегідь неправдиву для неї інформацію про те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» як заставодержатель здійснив реалізацію наданого йому у заставу вантажного автомобіля (т.2 а.с.19-22). Ухвалою суду від 15.09.2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Якименка В.В. про закриття провадження у справі; закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.11.2020 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, АТ «Райффайзен Банк Аваль». В судовому засіданні представник позивача Коваль Т.В . позов підтримала, просила вимоги задовольнити. Вказала, що договір не змінювався, а тому нарахування відсотків має відбутися за умов договору. Представник відповідачів адвокат Якименко В.В. в судовому засіданні просив вирішити спір на підставі наявних матеріалів справи. Зазначив, що виявлено заставне майно, тому можливе часткове погашення заборгованості. Вважає, що заборгованість була, але не в такій сумі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із кредитного договору №010/08-994 від 08.04.2008 року (т.1 а.с.25-34), вбачається, що кредитор надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 76800 доларів США під 13% річних. 08.04.2008 року виконання боргових зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою - договір поруки №010/08-994, укладений з [PERSON] , за яким поручитель зобов`язався відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов`язанням, що виникатимуть з кредитного договору (т.1 а.с.43-44). 19.09.2012 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду №010/08-994/7, якою валюту виконання зобов`язань за кредитним договором змінено з доларів США на гривню, дію кредитного договору пролонговано до 01.09.2022 року, сторони домовились про збільшення відсоткової ставки по кредиту до 20% річних, починаючи з 01.10.2013 року (т.1 а.с.36-38). Згідно розрахунку (т.1 а.с.8-9) станом на 23.11.2015 року створилась заборгованість за кредитним договором в сумі 712722,64 гривень, що складається з: заборгованість за кредитом - 456752,30 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 68036,91 гривень; заборгованість за відсотками - 255970,34 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 249713, 46 гривень; пеня не зазначається відповідно до Протоколу ДПЗРК №114-0-0-00/9-2644 від 10.11.2015 року. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 553, частини першої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення зобов`язання боржником, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до вимог ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту. Беручи до уваги, що у відповідачів створилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. З відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість по кредиту : 712722,64 гривень, та, згідно ст. 141 ЦПК України,повернення судового збору у розмірі 10690,84 гривень (по 5345,42 гривень з кожного). На підставі викладеного та

Outcome: approved