Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

ПАТ „Сбербанк звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 13 січня 2014 року між банком та [PERSON], був укладений кредитний договір №152#00017835927, відповідно умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 70 400,00 грн., а позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком зі сплатою 33 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 12 січня 2019 року. Банк свої зобов'язання відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі передбаченому договором. Проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 07.02.2017 року становить 77\~662, 06 грн., з них: заборгованість за кредитом 66\~551,01 грн., проценти за користування кредитом 8\~283,19 грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 2\~105, 92 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 721, 94 грн. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти, повернуті на адресу суду з відміткою: „За закінченням терміну зберігання, заперечень до позовної заяви суду не надав, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариствов „[PERSON] Сбербанку Росії, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Сбербанк та [PERSON], був укладений кредитний договір №152#00017835927, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 70 400,00 грн. на цілі зазначені у пункті 1.3. цього договору, а позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком, з кінцевим терміном повернення кредиту 12 січня 2019 року, що передбачено п. 8.1 договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору тип процентної ставки, що застосовується за кредитним договором фіксована процентна ставка. Розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 33 % річних. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Стаття 526 ЦК України вказує, загальні умови виконання зобов'язання - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права передбачені законодавством України та/або цим договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати части кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та /або проценти нарахованих за користування кредитом; перевищення повною сумою заборгованості за кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; несплати клієнтом більше однієї виплати з повернення кредиту та/або процентів, що перевищують пять відсотків від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. цього договору; істотного порушення позичальником будь-яких зобовязань за цим договором. Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. Оскільки, відповідач несвоєчасно здійснював погашення кредиту, утворилась заборгованість по сплаті за кредитом, тому банк неодноразово звертався з проханням позичальника сплатити прострочену заборгованість по основному боргу та нарахованих процентів, відповідно до умов договору, що підтверджується повідомленням вимогою за вих.9773/7/18-6 від 21.11.2014 року. Однак заборгованість станом на дату подачі позову відповідач не погасив, чим порушив умови договору, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 07 лютого 2017 року становить - 66 551,01 гривень. Відповідно до ст. 536 ч. 1 ЦК України, за користування чужими грошовими коштах боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі пункту 1.2 кредитного договору, позивач нарахував відповідачу суму процентів за користування кредитом, яка станом на 07 лютого 2017 року становить 8 283.1 гривень. Відповідно до пункту 10.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, позичальник зобовязаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, на підставі зазначеного пункту позивачем нарахована пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 2105,92 грн., а також пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору у розмірі 721,94 грн. Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 07.02.2017 року утворилась заборгованість, яка становить 77\~662, 06 грн., з них: заборгованість за кредитом 66\~551,01 грн., проценти за користування кредитом 8\~283,19 грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 2\~105, 92 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 721, 94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки\~\~будь-яких інших\~\~розрахунків заборгованості матеріали справи взагалі не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач ніяких заходів по погашенню заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Даних про те, що відповідач звертався до позивача та намагався погоджувати з ним питання реструктуризації заборгованості за кредитним договором та доказів сплати ним відсотків за кредитом ніхто із сторін по справі суду не надавав. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами у відповідності до ч. 1 ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. На підставі викладеного, беручи до уваги, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. ПАТ „Сбербанк, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат судового збору у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved