Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Луцької міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Луцького міськрайонного суду від 02 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України за те, що він 21.02.2015 року близько 23 години, перебуваючи поблизу перехрестя вулиць Спортивної та Ювілейної в с. Великий Омеляник Луцького району, під час словесного конфлікту з [PERSON], який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та небезпечність своїх дій, умисно здійснив один постріл з мисливського самозарядного карабіну марки «[PERSON] М-3 ЕХР-01» калібру 7,62х39 мм, номер ХК01132498, в ділянку правої сідниці потерпілого [PERSON], який втікав в протилежну сторону, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ран на діаметрально протилежних сторонах тазової ділянки, а саме в ділянці правої сідниці та правій паховій ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №236 від 06.03.2015, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що спричинило масивну кровотечу і шок тяжкого ступеня. Внаслідок отриманих [PERSON] під час вчинення злочину травм, потерпілий проходив стаціонарне лікування в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» в період з 22.02.2015 року по 16.03.2015 року у відділенні ургентної хірургії та ортопедо- травмологічному відділенні. Відповідно до наданої інформації витрати на лікування потерпілого від злочину становлять 4\~720 грн., які просить стягнути суд з відповідача на користь місцевого бюджету м. Луцька. Представник прокуратури в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник Луцької міської ради в судове засідання не зявилась, суд вважає за можливе провести про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 21.02.2015 року близько 23 години, перебуваючи поблизу перехрестя вулиць Спортивної та Ювілейної в с. Великий Омеляник Луцького району, під час словесного конфлікту з [PERSON], який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та небезпечність своїх дій, умисно здійснив один постріл з мисливського самозарядного карабіну марки «[PERSON] М-3 ЕХР-01» калібру 7,62х39 мм, номер ХК01132498, в ділянку правої сідниці потерпілого [PERSON], який втікав в протилежну сторону, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ран на діаметрально протилежних сторонах тазової ділянки, а саме в ділянці правої сідниці та правій паховій ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №236 від 06.03.2015, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що спричинило масивну кровотечу і шок тяжкого ступеня. З вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2015 року вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 263 ч.1 КК України (а.с. 4-5). Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що внаслідок отриманих [PERSON] під час вчинення злочину травм, потерпілий проходив стаціонарне лікування в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» в період з 22.02.2015 року по 16.03.2015 року у відділенні ургентної хірургії та ортопедо- травмологічному відділенні та на його на лікування витрачено 4\~720 грн. Відповідно до ст. 1206 ЦК України Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.\~\~

Outcome: approved