Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач 03.11.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа на боці відповідача-орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за яким просив: 1. зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому, [PERSON], брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO]; 2. визначити наступні способі участі батька та особистого спілкування [PERSON] у вихованні доньки - [PERSON], [INFO]: - побачення в п'ятницю, суботу та неділю з 08.00 год. до 20.00 год. за місцем перебування доньки або за місцем проживання батька, без супроводу матері; - побачення у святкові дні (кожне друге офіційне свято) - цілий день із ночівлею за місцем проживання батька; - спільний відпочинок два тижні на рік (тиждень влітку, тиждень взимку); - необмежене спілкування з донькою - [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2014 року між ним та [PERSON] було розірвано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Позивач посилався на те, що після розірвання шлюбу відповідачка всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Сторони мали певні домовленості, які постійно порушувались відповідачкою. 02.01.2016 року з цього приводу він вимушений був викликати міліцію та йому було рекомендовано звернутися до органів опіки та піклування ПРА ОМР. Відповідно до висновку органів опіки та піклування ПРА ОМР №01-11/76 від 19.02.2016 року, було зобов'язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам позивача з дитиною, а також визначено наступний спосіб участь батька у вихованні доньки : «встановити систематичні зустрічі батька з дитиною щосуботи з 11.00 до 14.30, щонеділі з 11.00 до 14.30 год., а також у святкові дня за попередньою домовленістю батьків». Позивач зауважив, що такий графік фактично його не влаштовує, однак погодився. До травня 2016 року відповідачка частково виконувала рекомендації органів опіки та піклування, однак з початку літка 2016 року фактично не давала позивачу бачитись з його донькою. Неодноразово повідомляла позивачу, що бажає змінити прізвище дитини та максимально обмежити його спілкування з нею, оскільки проживає з іншим чоловіком та бажає, щоб їх дитина вважала його батьком. З такою позицією матері дитини [PERSON] не згоден, оскільки дуже любить доньку та хоче піклуватись про неї. Останнього разу він бачив дитину 13.08.2016 року, зустріч закінчилась черговим скандалом. 16.08.2016 року зустріч відбулась у присутності чоловіка, з яким наразі проживає відповідачка, вони запропонували позивачу відмовитися від дитини, оскільки у будь-якому випадку не дадуть йому спілкуватись з донькою. З посиланням на положення ст..19, 141, 142, 150, 157 СК України, [PERSON] як батько [PERSON], який хоче піклуватись про неї, виховувати та спілкуватись з донькою, звернувся до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 18.07.2017 року до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] був прийнятий зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за яким вона просила суд залишити без змін Висновок органу опіки та піклування №01-11/76 від 19.02.2016 року, та визначити порядок зустрічей [PERSON] з малолітньою донькою - [PERSON], [INFO], наступним чином: щосуботи з 11.00 год. до 14.30 год., а також у святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Позивач у судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що відповідачка всіляко та під будь-якими приводами перешкоджає йому бачитись з донькою з кінця липня 2016 року. За останньої їх зустрічі (початок серпня 2016 року), у ході якої позивач мав намір домовитись з відповідачкою щодо його спілкування з донькою, [PERSON] запропонувала йому відмовитись від дитини, унаслідок чого виник конфлікт та вони розійшлись без жодної домовленості. Останнього разу зустрівся з донькою та відповідачкою випадково у торговому центрі, у листопаді 2016 року позивач звертався до відповідачки з проханням зустрітись з донькою, однак нічого не вийшло. Також, повернувшись до країни 16.05.2017 року (до цього декілька місяців перебував за кордоном), пару неділь назад позивач звертався до відповідачки з аналогічним проханням зустрітись з донькою. Проте, [PERSON] рази 3-4 переносила зустріч, вони так і не зустрілись. Позивач з цього приводу розмовляв з матір'ю позивачки, проте остання допомогти не може. Зазначив, що усім відомо, як донька його любить та сумує за ним. Просив задовольнити позов, оскільки бажає хоч іноді спілкуватись зі своєю донькою, приймати участь у її виховані та житті. Проте в судовому засіданні зазначив про згоду з висновком органу опіки та піклування ПРА ОМР №01-11/76 від 19.02.2016 року. При цьому заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON], зазначив, що він не відповідає висновку та за позовними вимогами матері передбачено зустріч лише один раз на тиждень. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.12.2016 року) позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснила, що фактично є якісь обставини непорозуміння між сторонами. Проте, висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 19.02.2016 року не скасовано. Батько сам припинив з 16.08.2016 року бачитися з донькою. Крім того, це був вівторок і це було несподівано, відповідач без попередньої домовленості намагався забрати дитину у порушення вказаного висновку органу опіки та піклування, тому і виник конфлікт (викликали поліцію). Зазначила, що відсутні докази перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні [PERSON] з дитиною. Відповідачка працює, тому в робочі дні вона не може організувати спілкування [PERSON] з донькою. Зазначила, що дитина дуже прив'язана до матері, тому представник відповідача заперечувала проти вимог [PERSON] щодо зустрічей батька з дитиною за відсутності матері. Також, окрім батька є інші родичі (дід, бабка), які бажають бачитись з дитиною. Донька що досить мала, відвідує дитячий садок, також приймає участь у різних кружках, тому спілкування має бути унормоване та врегульоване, тому вимоги позивача вважає необґрунтованими та заперечувала проти їх задоволені. Крім того, позивач ухиляється від сплати аліментів на дитину, після його зустрічей донька перебувала у збудженому стані, були алергічні реакції на продукти (дитині виписана дієта, проте батько не слідкує за цим). Вказала, що порядок спілкування батька, визначений відповідним висновком органу опіки та піклування ПРА ОМР, є правильним і доцільним. Просила задовольнити зустрічний позов саме з урахуванням висновку органу опіки та піклування. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявний Висновок органу опіки та піклування №01-11/76 від 19.02.2016 року (а.с.77-78). Суд, з урахуванням вимог ч.2 ст. 169 ЦПК України, за згодою сторін, ухвалив слухати справу за відсутності представника органу опіки та піклування ПРА ОМР. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд вважає що позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судами встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2014 року (справа №522/16055/14-ц) (а.с.7). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6)). Малолітня дитина проживає разом з матір'ю - [PERSON]. На теперішній час між сторонами виник спір з приводу спілкування батька з малолітньою донькою. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з дитиною. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з доньками, проте відповідачка не враховує його думку, самостійно визначає час, дати та тривалість його зустрічей, а інколи зовсім відмовляє у спілкуванні, зокрема з серпня 2016 року він не бачився з донькою. З метою врегулювання порядку зустрічей батька з дитиною позивач звернувся до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. 19 лютого 2016 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, надала висновок №01-11/76 (а.с.77-78), згідно якого зобов'язано громадянку [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванні батька громадянина [PERSON] з його малолітньою донькою, [PERSON], [INFO]. Визначено способи участі [PERSON] у вихованні його малолітньої доньки наступним шляхом: встановлено систематичні зустрічі батька з дитиною щосуботи з 11.00 год. до 14.30 год., щонеділі з 11.00 год. до 14.30 год., а також у святкові дні за попередньою домовленістю батьків. При цьому, судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено неодноразове звернення [PERSON] до правоохоронних органів щодо чинення йому перешкод з боку відповідачки щодо зустрічей і спілкування з донькою та його участі у їх вихованні, що підтверджується талонами - повідомленнями №092765 від 02.01.2016 року, №018667 від 13.08.2016 року. Зокрема, 13.08.2016 року [PERSON] звертався до Портофранківського відділення Приморського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області з проханням зафіксувати факт того, що 13.08.2016 року [PERSON] усупереч висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 19.02.2016 року не дала змоги побачитися з донькою. Також, 18.08.2016 року до Портофранківського відділення Приморського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області надходила заява [PERSON], датована 16.08.2016 року, згідно якої остання просила заходи до [PERSON], з яким у неї виник конфлікт з приводу побачень батька з донькою. Отже, суд вбачає, що між сторонами виник спір, пов'язаний з цивільно-правовими відносинами, який згідно з вимогами чинного законодавства може бути вирішено відповідним органом опіки і піклування або судом. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей визначено Сімейним кодексом України(далі - СК України). У відповідності до ч.ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч. 1 ст.152 СК України встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Як вбачається із рішення Європейського суду з прав дитини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дітей негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки необхідне спілкування з обома батьками. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки щодо збудженої поведінки дитини після спілкування з батьком, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин та порушення психологічного стану доньки, перебування її на обліку у відповідного лікаря, суду не надано. Судом встановлено, що між сторонами дійсно існують напружені відносини та самостійно визначити спосіб спілкування батька з донькою не можуть. При цьому, при вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свою дитини якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у її вихованні, спілкуватися із нею, а також тривалість позбавлення його такого права. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст. 141, 150, 157, 159 СК України та висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні доньки не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, беручи до уваги відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право позивача на спілкування з донькою; враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, враховуючи інтереси дитини, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи. З урахуванням викладеного приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] в частині зобов'язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO]. У частині вимог первісного та зустрічного позовів щодо визначення способу участі батька у виховані та спілкуванні з донькою суд, перше ж за все враховує те, що висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 19.02.2016 року є чинним та порядок спілкування, визначений у ньому, визнається сторонами та останні неодноразово у судових засіданнях погоджувались з вказаним висновком. Вирішуючи спір, судом враховується малолітній вік дитини, ті обставини, що вона відвідує дитячий садок, а також її заняття у гуртках, обумовлений цими особливостями режим дня, який має забезпечити здоровий розвиток дитини, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо встановлення його побачень в п'ятницю, суботу та неділю з 08.00 год. до 20.00 год. за місцем перебування доньки або за місцем проживання батька, без супроводу матері, встановлення побачень у святкові дні (кожне друге офіційне свято) - цілий день із ночівлею за місцем проживання батька; є необґрунтованими. З урахування чого, суд приходить до висновку про можливість встановлення порядку та способу спілкування батька з дитиною саме у відповідності з вказаним висновком органу опіки та піклування ПРА ОМР №01-11/76 від 19.02.2016 року, з яким згодні сторони, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною щосуботи з 11.00 год. до 14.30 год., щонеділі з 11.00 год. до 14.30 год., а також у святкові дні за попередньою домовленістю батьків. Також, виходячи з віку малолітньої дитини 4 роки, враховуючи ту обставину, що батько останній раз бачився з донькою майже рік назад, що ним було підтверджено в суді, суд вважає, що зустрічі мають відбуватись у присутності матері дитини - [PERSON]. Саме такий регламент зустрічей, на думку суду, буде сприяти поступовому відновленню стосунків доньки з батьком та покращенню її емоційного стану, а також забезпечить можливість батьку приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Також, суд на даній стадії вважає недоцільним надання можливості батьку відпочивати з донькою два тижні на рік (тиждень влітку, тиждень взимку), однак після відновлення стосунків батька та донькою, покращення їх спілкування після тривалої відсутності батька у житті доньки, позивач не позбавлений можливості звернутись з заявою до Органу опіки та піклування за місцем проживання доньки або до суду приводу надання можливості спільно відпочивати з дитиною не за місцем їх проживання без участі матері. При цьому, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги [PERSON] та встановити його спілкування з донькою - [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою з 09.00 до 20.00. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У випадку зміни обставин сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо встановлення іншого порядку та способу участі батька у вихованні дитини.

Outcome: partial