Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач 09.02.2015 року звернулась до Солом»янського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON], у якому просить поділити в рівних частках спільно набуте майно подружжя, а саме: вклади у АТ «Прокредит Банк» у розмірі 15 000,00 грн. та 25 000,00 доларів США, шляхом виділення кожній із сторін по 7500,00 грн. та 12 500,00 доларів США, стягнувши з відповідача на користь [PERSON] загальну суму у розмірі 205 875,00 грн. Мотивуючи тим, що вказане майно було набуто подружжям за час шлюбу та підлягає поділу в рівних частках. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на її утримання та утримання їхньої дитини у розмірі по ? частці на кожного від заробітної плати відповідача. Ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року роз»єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. (а.с.1). Ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя на розгляд Дніпровському районному суду м. Києва. (а.с.75). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшила позовні вимоги і просила суд стягнути із відповідача на користь позивача суму вкладу у АТ «Прокредит Банк» у розмірі 337 927,42 грн. та 3 379,28 грн. понесених судових витрат по оплаті судового збору. Обгрунтовуючи вимоги зазначила, що з 26.10.2013 року по 11.12.2015 року сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON],[INFO], яка проживає із позивачем. 20.11.2013 року, як слідує із Додаткової угоди до Генерального договору від 07.10.2013 року, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], відповідач, перебуваючи у шлюбі, вніс на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 15000 грн. В наступному, як вбачається із додаткової угоди до Генерального договору від 07.10.2013 року, що укладений між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], 07.04.2014 р. відповідач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 25000 доларів США. Крім того, відповідно до наданої ПАТ «Прокредит Банк» виписки по рахунку [NUMBER] за період з 05.01.2015 по 10.12.2015 (а.с. 184), 22.01.2015 року АТ «Прокредит Банк» достроково повернув вклад згідно додаткової угоди до Генерального договору від 24.09.2014 р. в розмірі 21 086, 94 грн. Також, за даними виписки ПАТ «Прокредит Банк» від 26.03.2015 по рахунку [NUMBER] за період з 07.04.2014 по 05.01.2015 (а.с. 115), який було відкрито згідно Додаткової угоди до Генерального договору від 07.04.2014 р., відповідачу було нараховано відсотки в сумі 642 долара США 48 центів. Вказані грошові кошти, на думку представника позивача, підлягають поділу між сторонами в рівних частках, виходячи із офіційного курсу гривні до долару США станом на момент звернення з позовною заявою до суду - 09.02.2015 року. Посилання відповідача що частина вказаних грошових коштів є його особистою власністю, а кошти у сумі 20 000,00 грн. були надані ним позивачу у досудовому порядку, на думку представника позивача, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти поділу спільного сумісного майна подружжя по наступних вкладах у ПАТ «Прокредит Банк»: вклад у розмірі 15000,00 грн. відповідно до Додаткової угоди до Генерального договору від 07.10.2013 року щодо надання послуги з відкриття та обслуговування депозитних рахунків від 20.11.2013 року, виділивши позивачу 7 500 грн. 00 коп.; а також не заперечували щодо стягнення з відповідача на користь позивача 774 доларів США 43 центів, як частку [PERSON] у банківському вкладі відповідно до Додаткової угоди до Генерального договору від 07.04.2014 року від суми вкладу у розмірі 25 000 доларів США та 19 доларів США 91 центів, як її частку у виплачених відсотках по даному вкладу відповідно до вказаної Додаткової угоди до Генерального договору від 07.04.2014 року. Мотивуючи свої заперечення тим, що відповідач до укладення шлюбу і по теперішній час постійно працює у Представництві «РФІ/РЛ, Інк.» на посаді - журналіст та отримує сталий дохід. Частину зазначених грошових коштів він зберігає у вигляді вкладу у ПАТ «ПроКредит Банк». Вклад у розмірі 15 000,00 грн., дійсно був внесений відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя у період шлюбу, а тому підлягає поділу в рівних частках. Щодо вкладу у розмірі 25 000,00 доларів США, то відповідач зазначив, що вказана сума грошових коштів не виникла у шлюбі, а формувалась впродовж тривалого часу. [PERSON] зазначив, що почав користуватись послугами ПАТ «ПроКредит Банк» з розміщення депозитного вкладу ще задовго до укладення шлюбу із позивачем, починаючи з 2011 року. Розміщення ним вкладу у зазначеній фінансовій установі відбувалось на підставі Договору строкового банківського вкладу, із відповідним визначенням у ньому суми вкладу, строку розміщення та відсотків за вкладом. Договір строкового банківського вкладу відповідач здебільшого укладав з ПАТ «ПроКредит Банк» на короткострокові терміни, після закінчення яких він здійснював його поповнення з укладанням наступного договору на збільшену суму вкладу, оскільки за умовами Договору додаткові внесення коштів на Депозитний рахунок під час його дії не проводяться. У 2013 році до укладання шлюбу між Позивачем та Відповідачем, останнім було розміщено вклади в іноземній валюті у ПАТ «ПроКредит Банк» на підставі Договорів строкового банківського вкладу від 18.03.2013 року та від 19.06.2013 року, дію якого було продовжено відповідно до умов п. 2.4.3. Договору на строк визначений в пункті 1.1. Договору до 30.12.2013 року. В подальшому 30.12.2013 року, після завершення строку дії вказаного вище договору, вже перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із позивачем, відповідач та ПАТ «ПроКредит Банк» уклали Додаткову угоду до Генерального договору від 07 жовтня 2013 року щодо надання послуги з відкриття та обслуговування депозитних рахунків, зокрема, з розміщення вкладу в сумі 24 951 доларів США 15 центів на строк 98 днів, з 30.12.2013 року по 07.04.2014 року. Відповідач стверджує, що вказана у Додатковій угоді сума, яку він передав Банку, складається із суми поверненого вкладу за зазначеним вище договором та сплачених відсотків за вкладом (вихідний залишок по рахунку на 30.12.2013 рік - 23 389 доларів США, нараховані відсотки - 62 долара США 15 центів) та здійсненого 30.12.2013 року збільшення вкладу на суми в розмірі 1 500 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку. У подальшому, після закінчення строку дії Додаткової угоди від 30.12.2013 року, Відповідачем було укладено Додаткову угоду від 07.04.2014 року про розміщення вкладу на суму 25 000 доларів США (сума вкладу 24 951 доларів США 15 центів збільшена на 48, 85 доларів США), яку Позивач помилково намагається віднести до спільного майна подружжя, всупереч зазначеним вище обставинам, які в повній мірі спростовують її твердження. Таким чином, вказана сума в розмірі 23 451 доларів США 15 центів є особистою приватною власністю Відповідача, оскільки дане майно набуте ним до шлюбу, що в свою чергу закріплено на законодавчому рівні, а саме у п. 1.ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, а тому поділу від цього вкладу підлягає 1 548,86 доларів США та нараховані відсотки у розмірі 19, 91 долари США. (виходячи із розрахунку, якщо прийняти до уваги, що особиста частина вкладу відповідача у розмірі 23 451 доларів США 15 центів це 93,8% від загальної суми вкладу у 25000 доларів США, то із суми нарахованих відсотків у розмірі 642 доларів США 48 центів відповідачу належить 602 доларів США 65 центів (93,8%), відповідно до ст. 58 СК України. Таким чином, сума відсотків, що залишилась - 39 доларів США 83 центів, яка підлягає поділу між позивачем та відповідачем порівну. Щодо позовних вимог про поділ вкладу у розмірі 21 086,94 грн. від 24.09.2014 року, то відповідач зазначає, що вказані грошові кошти були зняті ним із розрахункового рахунку та 20 000,00 грн. з них, він надав своїй дружині у лютому 2015 року, вказана обставина зазначалась ним під час судового розгляду справи про стягнення з нього аліментів, проте доказів на підтвердження виплати позивачу вказаної грошової суми у нього не має. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, допитавши [PERSON] в якості свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно із роз»ясненнями, наданими у п. 21,23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: грошові кошти, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. У випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, … Ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При поділі таких коштів права банківських (фінансових) установ за договорами банківського вкладу (депозиту) не зачіпаються. Судом встановлено, що 26 жовтня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 244 та видане свідоцтво про шлюб. 11.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір»ю - позивачем [PERSON] Як убачається із матеріалів справи, під час перебування сторін у шлюбі, 20.11.2013 року між [PERSON] та АТ «ПроКредит Банк» було укладено додаткову угоду до генерального договору від 07.10.2013 року щодо надання послуг із відкриття та обслуговування депозитних рахунків, за умовами якої банк відкриває вкладнику депозитний рахунок за [NUMBER], а вкладник розміщує вклад у Банку у розмірі 15 000,00 грн. на строк з 20.11.2013 року по 19.02.2014 року зі сплатою 13,50% річних. (а.с. 105). Крім того, як було встановлено у судовому засіданні, між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до генерального договору від 24.09.2014 року щодо надання послуг із відкриття та обслуговування депозитних рахунків, за умовами якої банк відкриває вкладнику депозитний рахунок, а вкладник розміщує вклад у Банку, який 22.01.2015 року був достроково повернутий АТ «ПроКредит Банк» відповідачу у сумі 21 086,94 грн., що визнається сторонами та підтверджується даними виписки АТ «ПроКредит Банк» по рахунку [NUMBER] за період з 05.01.2015 року по 10.12.2015 року. (а.с.184). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівні. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги в частині поділу в рівних частках депозитного вкладу у сумі 15 000,00 грн. визнає, даний вклад у АТ «ПроКредит Банк» було внесено відповідачем у період перебування у шлюбі із позивачем, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, і частка позивача у даному банківському вкладі є рівною і становить 7 500,00 грн., що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. (15000,00 грн. : 2). Факт того, що вклад у розмірі 21 086,94 грн. був достроково повернутий банком відповідачу та являється майном набутим подружжям за час шлюбу, [PERSON] визнає, дана обставина також підтверджується письмовими доказами. Суд критично відноситься до тверджень відповідача про повернення грошових коштів позивачу у розмірі 20 000,00 грн., як підставу для відмови у позові в цій частині, оскільки позивач даний факт заперечує, а відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження вказаної обставини. Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що сума вкладу у розмірі 21 086,94 грн. також підлягає поділу між сторонами в рівних частках і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 543,47 грн. (21 086,94 грн. : 2). Щодо позовних вимог про поділ банківського вкладу у сумі 25 000,00 доларів США, відкритий згідно додаткової угоди до генерального договору від 13.12.2013 року та стягнення із відповідача на користь позивача 12 500 доларів США за вказаним вкладом та 321,24 долари США відсотків нарахованих по рахунку [NUMBER], то суд виходить з наступного. 07.04.2014 року між [PERSON] та АТ «ПроКредит Банк» було укладено додаткову угоду до генерального договору від 07.10.2013 року щодо надання послуг із відкриття та обслуговування депозитних рахунків, за умовами якої банк відкриває вкладнику депозитний рахунок, а вкладник розміщує вклад у Банку у розмірі 25 000,00 доларів США на строк з 07.04.2014 року по 07.07.2014 року зі сплатою 5,50% річних. Отже, вказана додаткова угода була укладена між відповідачем і Банком у період перебування сторін у шлюбі. Проте, суд приймає до уваги покази відповідача допитаного в якості свідка, надані ним пояснення щодо обставин походження вказаної грошової суми у розмірі 25000 долари США, що узгоджується із дослідженими судом матеріалами справи в їх сукупності. Так, допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що почав користуватись послугами ПАТ «ПроКредит Банк» з розміщення депозитного вкладу ще задовго до укладення шлюбу із позивачем, починаючи з 2011 року. Джерела походження коштів, які були розмішені на банківських вкладах є його заробітна плата отримана до укладання шлюбу із позивачем, що являється його особистою власністю у розмірі 23 389,00 доларів США. Решта сума вкладу і нараховані відсотки були нажиті в період перебування сторін у шлюбі і являються спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягають поділу. Як було встановлено у судовому засіданні відповідач більше ніж п»ять років, працює журналістом у Представництві «РФІ/РЛ, Інк та отримує заробітну плату, яка за період з 01.01.2012 року по 01.01.2013 року, становить 230 624,06 грн. та з 01.01.2013 по 01.01.2014 року - 232 731,64 грн., з них до укладання шлюбу із позивачем - 403 897,26 грн.( а.с.95,96). Як убачається із матеріалів справи, починаючи із 10.05.2011 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 10 106,00 доларів США на строк з 10.05.2011 року по 11.11.2011 року зі сплатою 5% річних. ( а.с. 134-138). 14.11.2011 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 13 360,73 доларів США на строк з 14.11.2011 року по 13.02.2012 року зі сплатою 3 % річних. ( а.с. 139,140, 158). 14.02.2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 15459,00 доларів США на строк з 14.02.2012 року по 14.05.2012 року зі сплатою 3 % річних. ( а.с. 141,142,155). 17.05.2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 16571,00 доларів США на строк з 17.05.2012 року по 15.08.2012 року зі сплатою 2 % річних. ( а.с. 143,156). 15.08.2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 18151,00 доларів США на строк з 15.08.2012 року по 14.11.2012 року зі сплатою 2 % річних. ( а.с. 144-149,157). 15.11.2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 20 240,00 доларів США на строк з 15.11.2012 року по 13.02.2013 року зі сплатою 2 % річних. ( а.с. 150-154). 18.03.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 20 338,57 доларів США на строк з 18.03.2013 року по 18.06.2013 року зі сплатою 1 % річних. ( а.с. 97). 19.06.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу «Депозит строковий», за умовами якого відповідач розмістив вклад у Банку шляхом внесення коштів на депозитний рахунок в сумі 23 389,00доларів США на строк з 19.06.2013 року по 23.09.2013 року зі сплатою 1 % річних. ( а.с. 98,99). Суд приймає до уваги доводи відповідача, про те, що Договір строкового банківського вкладу відповідач укладав з ПАТ «ПроКредит Банк» на короткострокові терміни, після закінчення яких він здійснював його поповнення з укладанням наступного договору на збільшену суму вкладу, з урахуванням вже нарахованих відсотків на депозит, оскільки за умовами Договору додаткові внесення коштів на Депозитний рахунок під час його дії не проводяться, так як дана обставина підтверджується належними і допустимими доказами дослідженими судом. ( а.с. 97-99,134-155). Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином суд приходить до висновку що до укладання шлюбу із позивачем відповідач мав особисті кошти розміщені на депозитному рахунку у ПАТ «ПроКредит Банк» у розмірі 23 389,00доларів США. Під час перебування сторін у шлюбі, [PERSON] продовжував користуватись послугами АТ «Прокредит Банк» з розміщення вкладу на депозитний рахунок, що підтверджується даними додаткової угоди від 30.12.2013 року до генерального договору від 07.10.2013 року, де сума вкладу складає 24 951,15 доларів США на строк з 30.12.2013 року по 07.04.2014 року зі сплатою 2 % річних ( а.с. 100), а також додатковою угодою від 07.04.2014 року до генерального договору від 07.10.2013 року, де сума вкладу становить 25 000,00 доларів США на строк з 07.04.2014 року по 07.07.2014 року зі сплатою 5,50 % річних. ( а.с. 102). Отже, за час перебування сторін у шлюбі сума вкладу на депозитному рахунку відкритому у АТ «Прокредит Банк» на підставі генерального договору від 07.10.2013 року, збільшилась із 23 389,00доларів США до 25 000,00 доларів США. Відсотки, що підлягають сплаті по даному депозиту становлять 642,48 доларів США, що підтверджується даними виписки по рахунку ( а.с. 115) та не заперечується сторонами. Згідно із ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що часка депозитного вкладу у розмірі 1611,00 доларів США (25 000 доларів США - 23 389,00 доларів США) є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу в рівних частках. Щодо відсотків по даному депозиту у розмірі 642,48 доларів США, то суд вважає, що вони хоча і нараховані на всю суму депозитного вкладу у розмірі 25 000,00 доларів США, з яких 23 389,00доларів США є особистою власністю відповідача, проте, підлягають поділу порівну, оскільки виходячи із положень ст. 62 СК України, суд вважає, що на них виникло право спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що об»єктом спільної сумісної власності подружжя є депозитні вклади розміщені у АТ «Прокредит Банк» у сумі: 15 000,00 грн.; 21 086,94 грн., 1611,00 доларів США та 642,48 доларів США - відсотки, які підлягають поділу між сторонами в рівних частках. Виходячи із роз»ясень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України, оскільки позивач просить суд стягнути грошові кошти в гривневому еквіваленті, то розрахунок здійснюється відповідно до курсу Національного Банку України на момент ухвалення судом рішення. Станом на 05.04.2016 року офіційний курс НБУ по відношенню до гривні становить 25,99 грн. за 1 долар США. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 47 327,45 грн. (15 000,00 грн. : 2) + (21 086,94 грн.: 2) + (1611,00 доларів США х 25,99 грн. : 2) + ( 642,48 доларів США х 25,99 грн.: 2). На підставі ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial