Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Повне товариство «Ломбард «Альянс автопотечних кредиторів Стецков та компанія» (надалі за текстом - позивач) звернулось з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. З урахуванням поданих уточнень позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1 про надання ломбардного фінансового кредиту № 08/10/ВВ2/13 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 400 000 грн. строком до 05.04.2014 р. зі сплатою процентної ставки, яка становила 0,17 % за добу від суми кредиту, що складає 680 грн. на добу. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. З метою забезпечення належного виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 3250. За умовами якого, відповідач передає, а позивач приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 67,4 кв.м. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 05.02.2015 р. утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 3 598 120 грн., з яких 400 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 291 720 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 1 686 400 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 1 220 000 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Представник позивача до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 71). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 33), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 35). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик зі зворотними повідомленнями направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання призначене на 14.01.2015 р., 05.02.2015 р., 26.02.2015 р. відповідачу направлялись судові повістки зі зворотнім повідомленням (а.с. 46, 48-50, 53-56, 67-70). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутність відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 08.10.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1 про надання ломбардного фінансового кредиту № 08/10/ВВ2/13 (надалі за текстом - кредитний договір) за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 400 000 грн. строком до 05.04.2014 р. зі сплатою процентної ставки, яка становила 0,17 % за добу від суми кредиту, що складає 680 грн. на добу. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені договором (а.с. 7-9). Факт отримання кредитних коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 07.08.2013 р. (а.с. 10). З метою забезпечення належного виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. та зареєстрований у реєстрі за № 3250. За умовами якого, відповідач передає, а позивач приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 67,4 кв.м. (а.с. 11-14). Позивачем здійснювались заходи щодо врегулювання спору в досудовому порядку, зокрема на адресу відповідача направлялась вимога про усунення порушень від 26.02.2014 р. (а.с. 19). Факт направлення вимоги підтверджується копією конверта, описом вкладення та згрупованим списком поштових відправлень (а.с. 20 -22) Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2015 р. позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було залишено без розгляду. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактично отримані кошти щомісячно за період з першого по останній день кожного поточного місяця. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 05.02.2015 р. утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 3 598 120 грн., з яких 400 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 291 720 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 1 686 400 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 1 220 000 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що підтверджено розрахунком (а.с. 58). Розрахунки позивача, відповідачем спростовані не були. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК України, зокрема розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, розмір нарахованих позивачем неустойки у загальному розмірі 2 906 400 грн. 68 коп., розмір простроченої заборгованості за сплатою кредиту 400 000 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 291 720 грн. з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає за доцільне на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки до 291 720 грн., відповідного розміру нарахованих відсотків, як плати за користування кредитними коштами. На основі з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у 400 000 грн. заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 291 720 грн., неустойку у розмірі 200 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial