Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач 06 грудня 2011 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, сплативши 94 гривень 10 копійок судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представник третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] надіслала до суду заперечення та просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем було подано розрахунок заборгованості за кредитом, а нотаріус керувався п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5, згідно з яким «виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотеко держателя за основним зобов'язанням, включаючи, включаючи сплату процентів. неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів. достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 13 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», з однієї сторони та позивачем, з другої сторони укладено договір кредиту №10-29/7415 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 146528 доларів США 00 центів на період з 13.06.2008 року по 13.06.2033 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13 % відсотків річних ( а. с. 48-50 ). 13 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», з однієї сторони та позивачем, з другої сторони укладено іпотечний договір №02-10/2345 відповідно до якого позивач передав в іпотеку банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №10-29/7415 від 13 червня 2008 року, нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] ( а. с. 43-45). 04 липня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 113,60 кв. м, житловою площею 51,70 кв. м та належить на праві власності [PERSON]. Стягнення здійснюється за період з 02 червня 2010 року по 02 червня 2011 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири запропоновано задовольнити вимоги стягувача - Публічного акціонерного товариство «Укрсоцбанк» в особі київського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 212833 долари США 90 центів, що згідно курсу НБУ станом на 02.06.2011 року складає 1697031 гривня 10 копійок ( а. с. 7). 21 жовтня 2011 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №931 виданого 04.07.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] ( а. с. 9). 19.02.2011 року та 01.03.2011 року позивачу доставлено повідомлення КМФ ПАТ «Укрсоцбанк» про вручення поштових відправлень з метою досудового врегулювання спору щодо заборгованої суми за кредитним договором, яка складала 176252 долари США 00 центів та 47151 долар США 72 центи ( а. с. 53-55). Згідно із ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за №20/5 03.03.2004 року, в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом: «вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень». Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за №20/5 03.03.2004 року, в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом: «нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу». Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №931, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 04 липня 2011 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 113,60 кв. м., та належить на праві власності [PERSON], оскільки на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за кредитним договором не була безспірною, позивача не було повідомлено про вчинення дій спрямованих на примусове погашення заборгованості, що і стало підставою звернення позивача до суду на захист порушення конституційних прав. Згідно із ч.3 ст. 47 Конституції України: «Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду».

Outcome: approved