Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

ПАТ Комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Луганське регіональне управління (далі Банк) 19 березня 2014 року звернулося до суду із позовом, який було уточнено 2 квітня 2014 року під час розгляду справи, в обґрунтування якого посилається, що 18 квітня 2007 року було укладено кредитний договір № ПК 58/07-01, згідно до умов якого [PERSON] отримав 45 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4% річних строком до 17 квітня 2011 року. У зв'язку з невиконанням з боку відповідача своїх зобов'язань, станом на 20 лютого 2014 року виникла кредиторська заборгованість у розмірі 25 648,12 доларів США. Рішенням Алчевського міського суду від 27 березня 2012 року з [PERSON] на користь Банку була стягнута заборгованість у розмірі 276 466,22 гривень. Ухвалою того ж суду від 25 лютого 2013 року вказана сума боргу була розстрочена рівними частинами щомісячно, починаючи з 28 лютого 2013 року по 1 грудня 2013 року включно, шляхом самостійного перерахування [PERSON] боргу на рахунок Банку. На теперішній час борг сплачений не в повному обсязі і станом на 24 березня 2014 року загальна заборгованість за кредитним договором складає 16 761,07 доларів США, що еквівалентно 170 904,22 гривень, тому просить стягнути з нього цю суму та сплачені судові витрати. Представник позивача Хаблак Г.С. у судовому засіданні позовні вимоги Банку підтримала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, оскільки зобов'язання за кредитним договором [PERSON] сплачено в більшому розмірі ніж передбачено його умовами. Крім того, діючим законодавством не передбачено окремого стягнення процентів і неустойки за період примусового виконання суми боргу за попереднім рішенням суду. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог Банку відмовити. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Докази, які сторони надали суду, свідчать про наступне. Банк та [PERSON] 18 квітня 2007 року уклали кредитний договір № ПК 58/07-01, згідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США з процентною ставкою в розмірі 12,4% річних терміном до 17 квітня 2011 року, з зобов'язанням щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом (а.с.9-11). Рішенням Алчевського міського суду від 27 березня 2012 року з [PERSON] на користь Банку була стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 276 466,22 гривень (а.с.15). Ухвалою того ж суду від 25 лютого 2013 року вказана сума боргу була розстрочена рівними частинами, починаючи з 28 лютого 2013 року по 1 грудня 2013 року включно, шляхом щомісячного самостійного перерахування [PERSON] боргу на рахунок Банку (а.с.16). Відповідач рішення і ухвалу суду виконав і сплати на рахунок Банку суму у розмірі 280 070 гривень 80 копійок, що на 3 604 гривні 58 копійок. більше ніж за умовами договору. Зі змісту позовної заяви, розрахунку, пояснення представника позивача не можливо зробити висновок про наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором, строк якого закінчився і по якому постановлено рішення суду. У процесі розгляду справи в 2012 року позивач уточнював свій позов, шляхом збільшення своїх вимог. Ці уточнені вимоги Алчевським міським судом було розглянуто і прийнято рішення. Апеляційний суд своєю ухвалою залишив рішення Алчевського міського суду без змін. Висновок суду підтверджено довідкою головного економіста відділу роздрібного бізнесу Алчевського відділення №1200 ПАТ «Банк Форум» [PERSON], якого було залучено до справи в якості спеціаліста, відповідно до якої [PERSON] на виконання рішення Алчевського міського суду від 27 березня 2012 року за кредитним договором було сплачено 280 070,80 гривень, що на 3 604,58 гривень більше ніж за рішенням суду, тобто умови кредитного договору відповідачем виконані в повному обсязі і заборгованості у нього перед Банком не має. Крім того, відповідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який Україна ратифікувала 17 липня 1997 року, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати пропорційності.... «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства за виконанням договорів та вимогами захисту основних прав людини... необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар» ( рішення Європейського суду з прав людини від 2 листопада 2004 року у справі «Трегубенко против України») Стягнення в даному випадку ще суми з відповідача, яка у позовній заяві не обґрунтована доказами, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки позивачем не дотримана розумна пропорційність між втручанням у права [PERSON] й інтересам стягувача, тобто, коли є наявний істотний дисбаланс між інтересами сторін, тому потребує захисту право останнього на мирне володіння своїм майном.

Outcome: dismissed