Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про стягнення із [PERSON] 26050,73 грн. заборгованості за кредитним договором від 03.03.2012 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного із ПАТ КБ «ПриватБанк» договору №б/н від 03.03.2012 року відповідач отримала в банку кредит в розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконала і станом на 31.12.2016 року у неї утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 26050,73 грн., з яких 1166,30 грн.\~заборгованість за кредитом, 19567,73 грн.\~заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1216,70 грн. штрафу (процентна складова). Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /заява в матеріалах справи/, що відповідає вимогам\~ст.158 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та застосувати позовну давність для предявлення позову позивачем про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.03.2012 року та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього\~Кодексу, а згідно\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту\~ст.627 ЦК України\~вбачається, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 03.03.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримала в банку кредит в розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.7-9/. Даний кредитний договір є договором приєднання (ст.634 ЦК України), складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку /а.с.7-9/. Згідно Заяви від 03.03.2012 року відповідач ствердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку своїм підписом підтвердила факт про надану повну інформацію про умови кредитування в банку /а.с.7/. Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає карти. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 умовами та правил надання банківських послуг вбачається, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. У відповідності до п.8.6 даних умов, банк має право при порушенні позичальником строків погашення заборгованості по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш як на 120 днів позичальник оплачує банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позики. На підставі п.5.6 правил користування платіжною картою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, зокрема картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Пунктом 4.6 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. У відповідності до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобовязанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог\~ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3\~ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості/а.с.5,6/, що [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 31.12.2016 року у неї утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 26050,73 грн., з яких 1166,30 грн.\~заборгованість за кредитом, 19567,73 грн.\~заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1216,70 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається\~\~заново (ч.1, 3\~ст.264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст. 261 ЦК України). Із урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5\~ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). Про застосування позовної давності відповідач [PERSON] заявила клопотання, подавши заяву в письмовому вигляді. Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі №6-103цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 19.03.2014 року №6-14цс14 та від 12.11.2014 року у справі №6-167цс14. Відповідно до цих висновків для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі\~останнім днем місяця, указаного на картці, і що останній платіж здійснено 02.10.2013 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у 08.02.2017 року. Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту\~ст.10 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1\~ст.11 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.212 ЦК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно розяснень, даних в п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Приватбанк» у задоволенні позову до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.03.2012 року за пропуском строку позовної давності. Зі змісту\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Outcome: dismissed