Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач 11.11.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1001265581 від 29.02.2012 року в сумі 13946,57 грн. та судових витрат у сумі 229,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем - [PERSON] 29.02.2012 року було укладено кредитний договір №1001265581, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11340,72 грн., строком користування до 31.10.2013 року зі сплатою 0,01% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленими договором. Відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотними порушеннями умов кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Станом на 06.03.2013 року за відповідачем числиться прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі 13946,57 грн. В наслідок істотних порушень відповідачем зобов'язань за договором, ПАТ «ОТП Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, повідомляючи відповідача про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитним договором, однак відповідачем було проігноровано зазначені вимоги банку. 06.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №08/03/2013, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. У судовому засіданні 09.04.2014 року представник позивача Докійчук О.Л. підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач до суду тричі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 31, 34, 43), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Судом встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем - [PERSON] 29.02.2012 року було укладено кредитний договір №1001265581, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11340,72 грн., строком користування до 31.10.2013 року зі сплатою 0,01% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленими договором. (а.с. 14-18). ПАТ «ОТП Банк» свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 11340,72 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів №132229, №131803 від 03.03.2012 року (а.с. 44-45). Відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотними порушеннями умов кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Станом на 06.03.2013 року за відповідачем числиться прострочена заборгованість за кредитним договором у сумі 13946,57 грн. В наслідок істотних порушень відповідачем зобов'язань за договором, ПАТ «ОТП Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, повідомляючи відповідача про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитним договором, однак відповідачем було проігноровано зазначені вимоги банку. 06.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №08/03/2013, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (9-11). Відповідно до витягу з реєстру передачі права вимоги за кредитами від 06.03.2013 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] (а.с. 13). ТОВ «Росвен Інвест Україна» неодноразово зверталось до [PERSON] з вимогою про необхідність погашення простроченої заборгованості (а.с. 23), однак відповідачем кошти не були повернуті. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. Уклавши зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 13946,57 грн. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 229,40 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 07.11.2013 року №308 (а.с. 4). На підставі викладеного та

Outcome: approved