Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач 04 червня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПП «Адулар» безпідставно набуті грошові кошти в сумі 365000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 5475,00 грн. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що ПП\~«Адулар» 21\~грудня 2018\~року та\~08\~січня 2019\~року помилково\~через ПАТ\~«Банк Восток»\~перерахувало на\~рахунок ФОП\~ [PERSON] \~365000,00\~грн.\~за платіжними\~дорученнями:\~№ 64\~від 21.12.2018\~року \~200000,00\~грн.,\~призначення платежу\~ оплата\~за оренду\~сільгосптехніки згідно\~договору №\~09/09/18\~від 03.12.2018\~року; № 68 від 08.01.2019 року, без ПДВ 165000,00 грн., призначення платежу оплата за оренду сільгосптехніки згідно договору № 09/09/18 від 03.12.2018 року, без ПДВ. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.04.2019 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності [PERSON] як фізичною осою-підприємцем. ПП «Адулар» не укладало ніяких договорів з відповідачем, а отже і підстави для перерахування коштів відповідачу відсутні. Відсутність жодних договірних правовідносин та зобов`язань, які були б підставою для перерахування грошових коштів у розмірі 365000,00 грн. вказує на те, що вказану грошову суму було перераховано на рахунок відповідача безпідставно, помилково та в даному випадку має місце набуття відповідачем майна у вигляді грошових коштів та зберігання його у себе за рахунок іншої особи (позивача) без достатньої правової підстави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року (суддя Приходченко О.С.) прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року (суддя Приходченко О.С.) підготовче судове засідання закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року (суддя Приходченко О.С.) провадження по справі закрито. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ввід 12 лютого 2020 року про закриття провадження у справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2020 року справу розподілено судді Басовій Н.В. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2020 року (суддя Басова Н.В.) прийнято до провадження цивільну справу за позовом ПП «Адулар» до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Іванова Т.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, натомість її представник адвокат Солодовник С.О. позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. У відзиві на позов відповідач посилалась на необґрунтованість позовних вимог, оскільки умова для застосування ст. 1212 ЦК України відсутня, так як відповідач жодним чином не набувала та не зберігала у себе грошові кошти ПП «Адулар», не має жодного відношення до них та не знає їх подальшу долю. Крім того, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2029 року арештовано грошові кошти в розмірі 365000,00 грн., що перебувають на розрахунковому рахунку ФОП [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що ПП «Адулар» 21 грудня 2018 року через ПАТ «Банк Восток» перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] 200000,00 грн. за платіжним дорученням № 64 від 21.12.2018 року, призначення платежу оплата за оренду сільгосптехніки згідно договору № 09/09/18 від 03.12.2018 року (а.с. 9). Також ПП «Адулар» 08 січня 2019 року через ПАТ «Банк Восток» перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] 165000,00 грн. за платіжним дорученням № 68 від 08.01.2019 року, без ПДВ (а.с. 10). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.04.2019 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності [PERSON] як фізичною особою-підприємцем (а.с. 11-15). З матеріалів справи вбачається, що СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється розслідування кримінального провадження № 12019040630000298 від 28.02.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Так,\~ухвалою слідчого\~судді Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~10.04.2019\~року накладено\~арешт в\~т.ч.,\~на грошові\~кошти в\~розмірі 365000\~гривень,\~що перебувають\~на банківському\~рахунку фізичної\~особи-підприємця\~ [PERSON] ,\~відкритому в\~АТ «Ощадбанк».\~Будучи допитаними\~в якості\~потерпілих [PERSON] \~та [PERSON] \~ показали\~про те,\~що [PERSON] ,\~працюючи на\~посаді головного\~бухгалтера,\~у тому\~числі в\~період часу\~з 01.09.2019\~по 28.02.2019,\~не ставлячи\~у свідомість\~своїх дій [PERSON] та [PERSON] , як директорів вищевказаних підприємств, використовуючи ключі до розрахункових рахунків підприємств, які вона вела, банківські картки до рахунків, періодично перераховувала грошові кошти з банківських рахунків вищевказаних підприємств, на розрахункові рахунки АТ «Ощадбанк» ФОП [PERSON] , тобто незаконно привласнила їх та розпорядилась ними на власний розсуд, в результаті чого [PERSON] вищевказаним підприємствам спричинено збиток в особливо великих розмірах (а.с. 52-55). Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 та від 15.02.209 року у справі № 910/21154/17. На підставі ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги те, що на даний час у кримінальному провадженні № 12019040630000298 від 28.02.2019 року триває слідство, та 15.07.2020 року [PERSON] повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає, що позовні вимоги ПП «Адулар» передчасні. Крім того, позивачем в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не доведено, що саме відповідач набула та зберегла у себе без достатніх правових підстав грошові кошти в сумі 365000,00 грн. З урахуванням викладеного суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, врахувавши пояснення сторін, дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ПП «Адулар», у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідача не компенсуються. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed