Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач 10.05.2019 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , який своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом почергово. До складу спадкової маси після смерті якого серед іншого увійшло право власності на вказане вище будинковолодіння. Позивач до дня смерті батька проживав та був зареєстрований разом з ним у [ADDRESS] , а після його смерті у встановлений строк звернувся з заявою про прийняття спадщини то приватного нотаріуса Віблого Л.З. та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, проте у видачі свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий, які видані на ім`я спадкодавця. Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги майна померлого, оскільки його мати, [PERSON] , відмовилася від спадщини на його користь, про що подала відповідну заяву. У судове засідання позивач та його представник Бредіхіна [PERSON] не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Віблий Л.З., будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивачів є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~за змістом ч.4\~ст.206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2017 року; копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , копію свідоцтва про право на спадщину за законом № 532 та № 533 від 06.06.2018 року; довідки Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 644 від 10.06.2019 року та № 224 від 28.02.2019 року; копію технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] ; постанову приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Віблого Л.З. від 29.10.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; клопотання представника відповідача, про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання відповідачем обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ними позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем, та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, що свідчить про прийняття ним спадщини; те, що позивач являється єдиними спадкоємцями за законом першої черги, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved