Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

ПАТ «Київенерго» звернулось із позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1 802 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. Вимоги мотивує тим, що за адресою [ADDRESS] відкрито особовий рахунок споживача електроенергії за яким ПАТ «Київенерго» здійснює постачання електричної енергії де у період формування боргу проживала споживач [PERSON] За результатами аналізу оплат з»ясовано, що відповідачка не сплачувала за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого станом на 01.10.2013 р. виникла заборгованість в сумі 1 802 грн. 42 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.02.2014 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] (а.с. 68). В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та викладені у заяві обставини. Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що вона не являється власником квартири [ADDRESS], там ніколи не проживала, борг виник за період з 29.03.2003 року по 28.04.2010 рік, у зв»язку з чим просить застосувати строк позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши представника позивача, відповідачку, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що за заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електричну енергію по квартирі [ADDRESS] за період часу з 29.09.2003 року по 28.04.2010 року (а.с. 45, 48). При цьому позов поданий до суду 29.10.2013 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Відповідачка просить суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заява позивачем про поновлення строку позовної давності не подавалася, клопотання щодо цього представником позивача не заявлялось та поважних причин пропущення такого строку суду наведено не було. У зв»язку з вищевикладеним позов задоволенню не підлягає, оскільки поданий з пропущенням строку позовної давності про застосування якого заявлено відповідачкою.

Outcome: dismissed