Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач 08 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача відповідно до якого просив стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Гарант Система» 22985 грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору. 29 серпня 2016 року суддею Дарницького районного суду м. Києва Трусовою Т.О. відкрито провадження, справу призначено до розгляду. 28 листопада 2016 року залучено до участі у спрваві в якості третіх осіб ПрАТ «СК «Україна» та Моторне (транспортне) страхове бюро України. 27 квітня 2017 рокурішенням суду у позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гарант-Система» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу - відмовлено. 23 червня 2017 року представник ПрАТ «СК «Гарант-Система» звернувся з апеляційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.04.2017 та просив скасувати рішення і задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 22 серпня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва залишено без змін. 12 вересня 2017 року представник ПрАТ «СК «Гарант-Система» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. 25 вересня 2019 року Верховний суд касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства задовольнив частково, рішення Дарницького районного суду від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції. 22 жовтня 2019 року справа надійшла до Дарницького районного суду м. Києва. 28 жовтня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової спраив між суддями справу передано судді Комаревцевій Л.В. 29 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду на 02.12.2019. 02.12.2019 представник позивача звернувся до загальної канцелярії суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2015 року у м. Києві по вул. Польовій сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Camry» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Honda Civic», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідач [PERSON] є особою, винною у дорожньо-транспотній пригоді, що встановлено постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Honda Civic» д.н.з [NUMBER] належить [PERSON] , а [PERSON] має право керувати ним. Майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням зазначеним автомобілем були застраховані у ПрАТ «СК «Гарант-Система» згідно договору страхування №05-16/000742 від 29 грудня 2014 року. 01 квітня 2015 року [PERSON] повідомила страховика про настання страхового випадку, а 13 липня 2015 року [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Гарант-Система» здійснило перерахування майнової шкоди на підставі оцінки в розмірі 22985 грн. 18 коп. ( а.с. 161-164). Згідно із Постановою Верховного суду від 25 вересня 2019 року доводи особи, яка подала касаційну скаргу грунтуються на тому що суди, відступаючи від правової позиції, викладеної у висновку Верховного суду України не навели відповідних мотивів відступлення, не звернули увагу на те, що потерпілий не є стороною договору страхування і завдана потерпілому внаслідок ДТП шкода особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання. При цьому особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб судового захисту, зокрема вимагати виплати страхового відшкодування з винної особи. Суди не врахували, що ПрАТ СК «Україна» не здійснює страхові виплати через анулювання ліцензії, а тому захистити права потерпілих не зможе. Також не враховано, що відповідно до ст. 1194 ЦК України відповідач має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. На час ДТП цивільно-правова відповідальність атомобіля «Toyota Camry» [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 липня 2014 року. Велика Палата Верховного суду прийшла до висновку про те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» регулюють різні за змістом правовідносини. У випадку, коли деліктні відосини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трансопртних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати делікне зобов`язання не припиняється, у ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Колегія суддів Верхового суду погодилась з висновками судів про те, що страховик - позивач, який виплатив потерпілому страхове відшкодування має право вимоги до страховика в якому застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи. Разом з тим колегією Верховного суду звернуто увагу судів на ст. 1194 ЦК України, а відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливо за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежено різницею між фактичним розміром завданої шкоди у сумою страхового вішкодування. Згідно до висновку колегії Верховного суду судами не звернуто увагу на те, що згідно до висновку автотоварознавчого дослідження №274-1 від 30 квітня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Civic» складає 17186 грн. 47 коп., а страховим актом №05-17/134 від 13 липня 2015 року випадок визнано страховим та виплачено страхове відшкодування у сумі 22985 грн. 18 коп., тому різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою має бути відшкодована за рахунок винної у ДТП особи. Також звернуто увагу на те, що Нацкомфінпослуг з 08 травня 2015 року анульовано ліцензію ПрАТ «СК «Україна» на провадження страхової діяльності, що може свідчити про неплатоспроможність страховика і залежно від цього вирішити питання про належну особу, яка здійснює страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до листа ПАТ «СК «Гарант-Система» від 30.11.2015 за вих. №05/370 відповідачу повідомлено про те, що враховуючи, що цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0675036 до ПрАТ «СК «Україна» позивачем було надіслано претензію на суму 17186 грн. 47 коп., а [PERSON] запропоновано сплатити на користь ПрАТ «СК «Гарант-Система» різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 5798 грн. 71 коп. ( а.с. 21). Згідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» діяльність ПАТ СК «Україна» припинено 08.08.2019. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На виконання вимог постанови Верховного суду підлягає стягненню з винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 5798 грн. 71 коп. При частковому задоволенні позовних вимог підлягає стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial