Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 905 682 грн. 43 коп. та судові витрати у справі в сумі 13 585 грн. 24 коп. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 014/3731/3/07649 від 10.12.2007 між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON], на ім'я останнього було відкрито не відновлювальну кредитну лінію на суму 34 800 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 09.12.2017, зі сплатою 13,5 відсотків річних. За умовами зазначеного договору боржник зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, відсотків та комісії, проте взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 12.12.2016 утворилась заборгованість у сумі 905 682 грн. 43 коп. Будучи повідомленим у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з'явились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю, проти винесення заочного рішення останній заперечень не має. Відповідач у судове засідання не з'явився, правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено такі обставини. 10.12.2007 між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та відповідачем укладений кредитний договір № 014/3731/3/07649 (а.с.5-7), відповідно до п. 1.1 якого Банк відкрив [PERSON] не відновлювальну кредитну лінію в сумі 34 800 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 09 грудня 2017 року, зі сплатою 13,5 відсотків річних. Згідно додаткової угоди №1 від 02 квітня 2008 року не відновлювану кредитну лінію збільшено до 46 000 доларів США (а.с.10). 16 листопада 2015 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №6 до Кредитного договору (а.с.8-9). Пунктом 1 Додаткової угоди №6 передбачено, що сторони взаємно підтверджують що на день укладення цієї угоди Клієнт має перед Банком заборгованість за Кредитним договором в розмірі 33 928, 82 доларів США, яка включає в себе суму залишку строкової заборгованості за Кредитом, яка становить 13 394, 49 доларів США; суму простроченої до повернення за кредитом основної заборгованості, яка становить 13 910, 40 доларів США; суму нарахованих але несплачених процентів, яка становить 2 534, 85 доларів США; сума нарахованих і прострочених процентів, які становлять 4 089, 08 доларів США. Відповідно до п.2.1 Додаткової угоди №6 сторони домовились про встановлення клієнту неповнолювальної кредитної лінії, збільшення не відновлювальної кредитної лінії та видачу нового траншу кредиту в сумі 936 435 грн. 43 коп. Зі змісту п. 2.2 Додаткової угоди №6 вбачається, що кредитні кошти нового траншу надаються з метою сплати(погашення) заборгованості за Договором в розмірі, достатньому для погашення траншу заборгованості, ш9ляхом зарахування коштів на поточний рахунок двома окремими траншами, зі строком користування кредитними коштами до 09 грудня 2018 року зі сплатою процентів річних. У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 12.12.2016 утворилась заборгованість в сумі 905 682 грн. 43 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 120 579 грн. 37 коп.; строкова заборгованість за кредитом - 693 100 грн. 36 коп.; прострочена заборгованість за відсотками - 58 061 грн. 63 коп.; строкова заборгованість по сплаті відсотків - 6 133 грн. 33 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту - 20 712 грн. 86 коп.; пеня за прострочення сплати відсотків - 7 144 грн. 88 коп., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.22-24). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно приписів ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Здійснивши системний аналіз зазначених норм, беручи до уваги, що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких не спростовувалась, самі договори не суперечать діючому законодавству, враховуючи обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кошти у встановлений строк, право банку вимагати дострокового повернення кредиту, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved