Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач 01.12.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] року померла його баба - [PERSON]. До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить: 11/17 частин квартири [ADDRESS], які належали померлій на підставі Договору дарування від 05.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2975. Дарувальником по вказаному Договору дарування виступав він-позивач. Інші 6/17 частин квартири [ADDRESS] зареєстровані за ним на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1215. За життя [PERSON] склала заповіт від 10.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3356, відповідно до якого належні їй на праві власності 11/17 частин квартири, що знаходяться в [ADDRESS] та усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права, які належали їй на час посвідчення заповіту, а також майно та ті майнові права, які належатимуть їй на день смерті, заповіла йому-позивачу по справі [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті його баби [PERSON] Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Його мати, [PERSON], яка є донькою померлої [PERSON] та у разі відсутності заповіту мала б право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом, не заперечує аби спадщину після смерті [PERSON] в повному обсязі прийняв саме він-позивач. Останні місяці свого життя [PERSON] тяжко хворіла та вже не вставала з ліжка, тому він повністю взяв на себе обов'язки щодо її утримання та надання їй допомоги, оскільки вона перебувала в безпорадному стані. Він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однак постійно проживав за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] він особисто організував її поховання та поминальний обід. Таким чином, на день смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, він постійно фактично мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS] що підтверджується Актом № 228 від 25.11.2014 року, складеним ТОВ «КК «ДомКом Нікополь». Зважаючи на цю обставину, він вважав, що спадщина прийнята ним шляхом постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою реєстрації спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про свою відмову від спадщини, а отже, згідно з ч.3 ст.1286 ЦК України він, як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину. З цієї причини він не звертався в шестимісячний строк з дня смерті бабусі до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Листом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори вих. № 2900/02-14 від 18.11.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до Нікопольського міськрайонного суду. У зв'язку з вказаними обставинами, просить суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини - [INFO] року; визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 11/17 частин квартири [ADDRESS] Представник позивача в судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.38). Суд, вислухавши представника позивача - [PERSON], вивчивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вважає, що позов на підставі ст.ст. 1216,1217,1218,1220-1223,1233,1235, ч.3 ст.1268 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла баба позивача та матір відповідача - [PERSON] (а.с.12,14-16). Після смерті [PERSON] позивач особисто організував її поховання, що підтвердилося в судовому засіданні матеріалами справи (а.с.18,19) та показаннями свідків. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: 11/17 частин квартири [ADDRESS], які належали померлій на підставі Договору дарування від 05.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2975 (а.с.7,8,23-25,51,52). 6/17 частин квартири [ADDRESS] зареєстровані за позивачем [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1215 (а.с.9-11,20-22,47,53). [PERSON] за життя склала заповіт від 10.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3356, відповідно до якого належні їй на праві власності 11/17 частин квартири, що знаходяться в [ADDRESS] та усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права, які належали їй на час посвідчення заповіту, а також майно та ті майнові права, які належатимуть їй на день смерті, заповіла внуку [PERSON] Анатолійовичу- позивачу по справі (а.с.13,44-45). Відповідач по справі [PERSON], яка є дочкою спадкодавця, на спадщину після смерті [PERSON] не претендує, що підтверджується її заявою від 19.01.2015 року (а.с.38). Інших осіб, які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON], яка до дня смерті мешкала за адресою: [ADDRESS], не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчить відповідь приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] вих. № 4/01-16 від 15.01.2015 року, відповідь Другої Нікопольської державної нотаріальної контори вих. № 52/01-09 від 17.01.2015 року, Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 39380041 від 17.01.2015 року (а.с.40-43). Листом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори вих. № 2900/02-14 від 18.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та для вирішення цього питання рекомендовано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з копії паспорту [PERSON], останній з 2010 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.27 на звороті). Позивач з 2012 року і по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується Актом № 228 від 25.11.2014 року, складеним ТОВ «КК «ДомКом Нікополь» (а.с.6). Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] - сусіди позивача та спадкодавця, кожний окремо, підтвердили, що померла [INFO] року [PERSON] є бабою позивача [PERSON] Позивач тривалий час постійно проживав з бабою до її смерті в [NUMBER], дбав та доглядав за нею, так як вона хворіла та була позбавлена можливості самостійно пересуватись. Після смерті [PERSON] позивач займався її похованням. Крім нього за [PERSON] ніхто не доглядав та ніхто до неї не приходив. Враховуючи викладене, у суду не виникає сумніву в тому, що позивач постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини - [INFO] року. А тому вимоги позову в частині встановлення факту постійного проживання підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 11/17 частин квартири [NUMBER] (загальною площею 49,1 кв.м; житловою площею 36,4 кв.м; технічний опис майна: двокімнатна квартира: коридор 1-3,7 кв.м, кухня 2-6,6 кв.м, вбиральня 3-1,2 кв.м, житлова кімната 4-13,4 кв.м, житлова кімната 5-23,0 кв.м, балкон-1,2 кв.м) у будинку [ADDRESS]

Outcome: approved