Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 12969,39 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №б/н від 25.01.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» надало кредит [PERSON] у розмірі 5000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно умов договору.(а.с.7-13). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 27.11.2008 року (а.с.3) було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.01.2008 року в сумі 6117,42 грн. Позивач зазначає те, що заборгованість станом на 28.02.2014 року по кредиту становить 18231,12 грн., а саме: 4990,20 грн. заборгованість за кредитом; 10097,22 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3143,70 грн. - заборгованість по комісіях за користування кредитом (а.с.4-6). При цьому зазначає, що після отримання позичальником коштів на картковий рахунок та видачі судового наказу, збільшення кредитних коштів зі сторони банку не було (в матеріалах справи відсутні такі докази про збільшення кредитного ліміту, а поданий розрахунок боргу не містить також даних про таке), то відповідно тіло кредиту не може враховуватись у заборгованість, оскільки ця заборгованість по тілу кредиту вже врахована при винесенні судового наказу. Позивачем не надано також доказів про неврахування суми тіла кредиту в судовому наказі. А тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково за мінусом суми боргу по тілу кредиту - 4990,20 грн. Решта позовних вимог в частині заборгованості за суму 7979,19 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial