Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15429,99 гривень, а також судових витрат пов'язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] добровільно не погашає заборгованість за кредитом, чим порушує умови кредитного договору б/н від 21 листопада 2012 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Представник позивача Сафір Ф.О. в попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність. Позов визнає в повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення, зобов'язується виплатити заборгованість. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 21 листопада 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 2100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. (а.с. 5-31). ПАТ «Приватбанк» виконало умови Кредитного договору, надавши Позичальнику кредитні кошти. Позичальник ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не здійснював погашень заборгованості за кредитом у встановленому Кредитним договором порядку та строки. Станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість по Кредитному договору становить 15429,99 гривень, де: -2119,03 гривень - заборгованість за тілом кредиту; -9450,01 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -2650,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 гривень - штраф (фіксована частина); -710,95 гривень - штраф (процентна складова) (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по кредиту, наданий позивачем (а.с. 4), який обґрунтовується умовами кредитного договору і нічим не спростовується. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, а відповідачка, не заперечувала проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1218,00 гривні судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved