Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач 10.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позов обґрунтовано тим, що 24.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11188029000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 19425,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 24.07.2014 року зі сплатою 12,50% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним кредитним договором [PERSON] передав в заставу автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу №002/017-П від 19.07.2007 року, укладеного з ТОВ «Айкон-МПБ», зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 20.07.2007 року. Згідно договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін склала 109000,00 грн. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги по заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11188029000 від 24.07.2007 року. 20.04.20102 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11188029000 від 24.07.2007 року. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 06.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 250023,53 грн., яка складається із: - заборгованість по основній сумі боргу - 123769,73 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 67995,70 грн.; нараховані відсотки на дату подачі позову - 24324,16 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 30220,82 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 3713,12 грн. Через неналежне виконання зобов'язань забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, однак, через небажання відповідача передати предмет застави, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж предмету застави. У судове засідання 28.04.2015 року представник позивача не з'явився та подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 109). Відповідач до суду тричі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 102, 108, 111), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11188029000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 19425,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 24.07.2014 року зі сплатою 12,50% річних за користування кредитом (11-19). З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним кредитним договором [PERSON] передав в заставу автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу №002/017-П від 19.07.2007 року, укладеного з ТОВ «Айкон-МПБ», зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 20.07.2007 року. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги по заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11188029000 від 24.07.2007 року (а.с. 57). 20.04.20102 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11188029000 від 24.07.2007 року (а.с. 61). Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 06.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 250023,53 грн., яка складається з: - заборгованість по основній сумі боргу - 123769,73 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 67995,70 грн.; нараховані відсотки на дату подачі позову - 24324,16 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 30220,82 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 3713,12 грн. (а.с. 35-43 - розрахунок заборгованості). Відповідачу надсилалася письмова претензія-повідомлення (вимога) про необхідність погашення заборгованості, яку відповідач отримав, але заборгованість так і не була погашена. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ч. 1. ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється, за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 590 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, належним чином їх не виконує, передбачені договором платежі не вносить. Статтями 589, 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк/термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувала; спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині позовних вимог щодо звернення стягнення заставленого майна в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Представник позивача в позовній заяві просить визначити спосіб звернення стягнення на заставлене майно шляхом надання права банку (уповноваженій ним особі) продажу заставленого автомобіля іншій особі-покупцю на прилюдних торгах, надавши для цього також право зняття транспортного засобу з реєстраційного обліку, а також витребувати у відповідача заставлений автомобіль та комплект ключів зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ. Виходячи з того, що законом не передбачено такого способу захисту в забезпечення звернення на предмет застави, як витребування у відповідача заставлений автомобіль та комплект ключів зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2500,23 грн. по вимогам майнового характеру та 243,60 грн., по вимогам не майнового характеру, сплачених позивачем згідно платіжних доручень від 08.07.2014 року, 26.11.2013 року (а.с. 83-88).

Outcome: partial