Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач 09.01.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.12.2012, від даного шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 18.01.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 20.02.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні зазначила, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у позові. Також пояснила суду, що вони з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства та не проживають разом з 12.11.2017 року, зазначила, що вона знаходиться на тридцятому тижні вагітності. Окрім цього вказала, що 12.11.2017 року відповідач, перебуваючи за її адресою проживання, вчинив відносно неї умисні насильницькі дії в результаті яких, остання отримала тілесні ушкодження і у зв'язку із цим Деснянським УП ГУНП в м. Києві було відкрито кримінальне провадження №12017100030015043. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про поважності причин неявки до суду відповідач не повідомив, відзиву на позовну заяву від останнього також не надійшло. Позивач проти проведення заочного розгляду та постановлення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановити заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 30.12.2012 було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Хаєнківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області а/з №01, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Позивач зазначила, що 12.11.2017 року відповідач за адресою її місця проживання, вчинила відносно неї умисні насильницькі дії в результаті яких, остання отримала легкі тілесні ушкодження і у зв'язку із цим Деснянським УП ГУНП в м. Києві було відкрито кримінальне провадження №12017100030015043, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1781/Ж від 13.11.2017 та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.8, 30). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved