Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк»» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31 грудня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на умови передбачені договором підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку». Однак відповідач своєчасно платежі не вносив, внаслідок чого станом на 31 грудня 2016 року утворився борг у сумі 42330 грн. 65 коп. У судовому засіданні, представники позивача позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідно до кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. Кредитний договір включає анкету, довідку про умови кредитування та умови і правила надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач погодився з умовами й правилами кредитного договору. Умови і правила для оформлення кредиту на платіжну картку діють у певний часовий проміжок одні й ті ж. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому станом на 31 грудня 2016 року утворився борг у розмірі 42330 грн. 65 коп. Просять суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що згідно договору на який посилається позивач, укладеного 31 грудня 2011 року, дана кредитна картка видається терміном на рік, тобто кінцевою датою повернення заборгованості за кредитом є 31 грудня 2012 року. Починаючи з 31 грудня 2012 року позивач мав право пред'явити вимогу до відповідача про повернення заборгованості, але протягом трьох років таким правом не скористався. Таким чином позивачем пропущено строк позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості, вбачається, що сальдо поточної заборгованості з'являється лише 26 вересня 2012 року. Позивач вказує на те, що погашення заборгованості має проводитися до 25 числа кожного місяця, останній платіж по кредиту відповідачем був вчинений 21 листопада 2012 року, на наступний місяць до 25 числа платежі вже не виконувались, тобто з 25 грудня 2012 року позивач уже знав про порушення свого права та мав можливість на протязі трьох років звернутися до суду за захистом своїх прав. Вважає, що позивач пропустив срок позовної давності не маючи на те у даному випадку поважних причин, оскільки позов до суду було пред'явлено лише 27 січня 2017 року. Також позивач предявляє у позові вимогу про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Оскільки остання проплата по кредиту була виконана 21 листопада 2012 року, на наступний місяць до 25 числа платежі вже не виконувались, тобто з 25 грудня 2012 року почався перебіг спеціального строку в один рік для предявлення позову про сплату штрафу та пені і він закінчився 25 грудня 2013 року, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, так як сплив строк позовної давності по предявленню позову та по стягненню штрафних санкцій. Крім того, анкета-заява надана позивачем не підтверджує існування кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки дана заява містить лише персональні дані та підпис відповідача про те, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Існування кредитних відносин має підтверджуватись кредитним договором укладеним у письмовій формі, а оскільки договору укладено не було тому він вважається нікчемним. Також, умови та правила на які посилається позивач відповідачем не прочитувались та фактично його з ними не ознайомлювали, на тих умовах і правилах які додані до позовної заяви не міститься його підпису, який свідчив би про те, що він з ними ознайомлений, тому дані Умови та привила надання банківських послуг також не є належним доказом. Крім того, відповідач не памятає чи користувався він тією карткою, оскільки її він отримав як додаткову до іншої картки. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно анкети-заяви, оригінал якої досліджено у судовому засіданні, відповідач своїм підписом надав свою згоду на отримання кредиту у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки згідно до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, кредитний договір включає в себе анкету-заяву, довідку про умови кредитування та Умови і правила надання банківських послуг, тому указана анкета-заява, підписана відповідачем є підтвердженням укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отже, суд констатує, що відповідач підписавши анкету-заяву таким чином приєднався до кредитного договору, умови якого визначені Умовами та правилами надання банківських послуг. Однак відповідач своєчасно платежі не вносив, внаслідок чого станом на 31 грудня 2016 року утворився борг у сумі 42330 грн. 65 коп. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31 грудня 2011 року, 31 жовтня 2012 року розпочалася прострочка погашення кредиту згідно договору. До цього часу відповідач знімав кошти з картки та повертав їх у пільговий період. Таким чином, посилання представника відповідача на те, що відповідач не розумів умови Договору не відповідає дійсності. Посилання представника відповідача на те, що позивач пропустив строк позовної давності, який визначений законом у три роки, для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, спростовуються поясненнями представника позивача, який вказав, що строк дії банківської картки зазначається на зворотній стороні самої картки, тому обчислення строків давності представником відповідача, який вказав, що термін дії карточки до 31 грудня 2012 року, є не правильним. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Оскільки відповідач з заявою про припинення дії договору не звертався, строк дії договору автоматично пролонговано. Крім того, згідно розрахунку заборгованості остання проплата відповідачем, була здійснена 12 червня 2014 року, тому строк позовної давності було перервано і, за таких обставин, не пропущено позивачем. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача перед позивачем, складається із заборгованості за кредитом 1757 грн. 10 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом 33818 грн. 41 коп., заборгованості за пенею 4263 грн. 20 коп., штрафу (фіксована частина) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. та штрафу (процентна складова) 1991 грн. 94 коп. Що стосується заяви представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності по штрафним санкціям, то така заява спростовується п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг відповідно до якого строк позовної давності збільшено до 50 років, що відповідає ч.1 ст. 259 ЦК України, відповідно до якої позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором у сумі 42330 грн. 65 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. На підставі ст. ст. 526, 1050 1054 ЦК України,

Outcome: approved