Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 11407,98грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.07.2012р. між ним та відповідачем був укладений договір №ОDSАRХ25660138, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4635,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 18.07.2012р. по 17.07.2015р.. Свої зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 04.07.2014р. виникла вказана прострочена заборгованість по сплаті кредиту, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4635,00грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4,92грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1668,60грн., а також за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором нарахована пеня в сумі 4080,03грн. та штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. і процентної складової в сумі 519,43грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь (а.с.2). В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.36). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.34, 39), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Встановлено, що 18.07.2012р. між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір №ODSАRХ25660138, згідно якого позивач (за договором - банк) надав відповідачу (за договором - позичальник) строковий кредит в сумі 4635,00грн. з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 0,12% річних для оплати товару (ноутбук ASUS №53) на строк 36 місяців з 18.07.2012р. по 17.07.2015р.. Вказаний договір складається із Заяви позичальника №ODSАRХ25660138 (а.с.5) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.7-16). За цим договором відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі 268,04грн. в період з 15 по 19 число кожного місяця (п.7 заяви позичальника, а.с.5). Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 04.07.2014р. виникла заборгованість в сумі 11407,98грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4635,00грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4,92грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1668,60грн., а також за несвоєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором йому нарахована пеня в сумі 4080,03грн. та штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. і процентної складової в сумі 519,43грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №ODSАRХ25660138 від 18.07.2012р., укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 04.07.2014р. (а.с.4). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Згідно зі ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідальність за порушення строків повернення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, встановлена п.п.2.4.5.1 Умов і правил надання банківських послуг у вигляді сплати пені в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, а також п.2.4.5.5 цих Умов, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.13-зворот). Крім того, як встановлено ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 4635,00грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4,92грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1668,60грн. та штрафу у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. і процентної складової в сумі 519,43грн.. Щодо сплати пені в сумі 4080,03грн., яка за розміром складає майже тіло кредиту, то суд, враховуючи положення п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно яких загальними засадами цивільного законодавства та водночас засадами, на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України вважає, що позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 2000,00грн.. Як встановлено п.6 ч.1 ст.214, ч.1 ст.79 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст.88 цього Кодексу). Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243,60грн. (а.с.1), витрати, пов'язані з розглядом справи, відсутні. Враховуючи, що згідно підпункту 1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» мінімальна ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у 2014 році складає 243,60грн., то відшкодуванню підлягає судовий збір у мінімальній ставці, який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial