Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач 05.11.2018 року звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку, на якій розташований будинок. На випадок смерті батьком був складений заповіт, яким все належне майно заповів йому. Для отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до Одинадцятої київської нотаріальної контори. 10.10.2018 року ним отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (кадастровий номер: [NUMBER] ) площею 0,0360 га, розташовану по [ADDRESS] та призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Одночасно постановою державного нотаріуса від 10.10.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, а саме на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю інформації про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інформаційної довідки з бюро технічної інвентаризації. Позивач, не маючи можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно у нотаріальній конторі, просить суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок. Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника управління. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок. На випадок смерті батьком був складений заповіт, яким все належне йому майно заповів своєму синові, позивачу. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до Одинадцятої київської нотаріальної контори, де 10.10.2018 року ним отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (кадастровий номер: [NUMBER] ) площею 0,0360 га, розташовану по [ADDRESS] та призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Постановою державного нотаріуса від 10.10.2018 року на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю інформації про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інформаційної довідки з бюро технічної інвентаризації. Оскільки нерухоме майно знаходиться на тимчасово окупованій території України, у м. Луганську, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на все спадкове майно. Як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з матеріалами спадкової справи № 210/2015, позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] . Підтвердженням належності житлового будинку спадкодавцю є договір купівлі-продажу будинку від 05.09.1989 року, який зареєстрований в установленому законом порядку, технічний паспорт на будинок, складений 19.11.1991 року, інвентарний номер 12327, реєстровий номер 2/154. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач, як єдиний спадкоємець майна [PERSON] , набув право на спадкове майно відповідно до заповіту, посвідченого Першою луганською державною нотаріальною конторою 23.05.2000 року. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права. Власник майна, відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як спадкоємець майна [PERSON] . позивач звернувся до суду за захистом свого майнового права, оскільки нотаріус, не маючи можливості отримати документи на підтвердження належності спадкодавцю нерухомого майна, а саме житлового будинку, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом установлено, що [PERSON] на момент його смерті на праві власності належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , а тому є підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок, що належав його батькові.

Outcome: approved