Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення кредиту, встановлені строком дії картки. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Станом на 01.09.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 49 373 грн. 98 коп. Просить суд, стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі - 49 373 грн. 98 коп., а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд, позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення кредиту, встановлені строком дії картки. Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписами на документах, але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. Відповідно заяви від 21.12.2009 року клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 11), а тому твердження про те, що банк в односторонньому порядку не мав права підвищувати [PERSON] розмір кредитного ліміту є надуманим. Покликання сторони відповідача не те, що зміни до тарифного плану були внесені банком без його відома і згоди не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 6.3 Умов і правил надання банківських послуг саме на клієнта покладено обов'язок щомісячного отримання виписок про стан карткового рахунку і про проведені операції. Крім того, як вбачається з банківської виписки по картковому рахунку, позивач здійснював операції з карткою, в тому числі в касах відділень банку, в терміналах самообслуговування. Тобто, йому була доступна інформація про зміни в тарифному плані, однак заяви про розірвання договору в зв'язку зі змінами тарифу, як це передбачено п.6.4 Умов і правил, він не подавав. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Умовами договору передбачено щомісячне погашення кредиту, а також відсотків за його користування. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Станом на 01.09.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 49 373 грн. 98 коп. З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] на виконання умов договору було здійснено останній платіж 31.08.2015 року (а.с. 10). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що [PERSON] не виконуються умови договору з 31.08.2015 року, позовні вимоги до нього заявлено 30.09.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Отже, відповідач істотно порушив вимоги ст. ст. 509, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1055, 1054 ЦК України, умови Кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved