Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «РУШ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 23 жовтня 2020 року представник Позивача отримав електронною поштою від державного виконавця копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 62532763 від 10.07.2020 року та копію виконавчого напису № 1173, вчиненого 22 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., згідно якого за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки (магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), що належить [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №139 MBD, задоволено вимоги стягувача АТ КБ «Приватбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов кредитного договору №139 MBD. Позивач вважає, що вчинення вказаного виконавчого напису є порушенням ЗУ «Про нотаріат», а відтак є таким, що не підлягає виконанню. Щодо спростування безспірності заборгованості. Як вбачається зі змісту, спірний виконавчий напис спрямовано на погашення кредитної заборгованості Позивача перед банком. 15 лютого 2008 року між [PERSON] з однієї сторони та АТ КБ «Приватбанк» з другої сторони було укладено кредитний договір №139 MBD, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 210000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних. 15 лютого 2008 року між Позивачем з однієї сторони та АТ КБ «Приватбанк» з іншої сторони укладений договір іпотеки будівлі магазину за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 236,8 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Бітовою Т.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 592. 02.12.2013р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 495/6797/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Акцент Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 139 MBD. Так, у рішенні зазначено наступне: «позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором солідарно з [PERSON] , [PERSON] в загальній сумі 366902,6 доларів США, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», [PERSON] , [PERSON] солідарно на його користь 200 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно на його користь суму у розмірі 1950 грн. за надання юридичних послуг та витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права, вказуючи, що на підставі кредитного договору № 139 MBD від 15.02.2008 року, укладеного між Комерційний банк «Приват Банк» та фізичною особою [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 210000, 00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.02.2018 року». Даним рішенням позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Акцент Банк» було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 366902,6 доларів США, що еквівалентно 2 924 213,70 грн. 28.07.2014р. було прийнято рішення по справі № 495/5173/13 за позовом [PERSON] [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк», ПАТ «А-Банк» про визнання дій щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки неправомірними (ухвалою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2013 р. було об`єднано в одне провадження із цивільною справою №2/202/4398/2013 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , ПАТ «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47MBD). Так, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою да ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «A-Банк» про захист прав споживачі та визнання дій неправомірними та просив визнати дії щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки № 139MBD від 15 лютого 2008 року неправомірними, однак у задоволенні вимог Позивача було відмовлено. Тобто, Позивач звертався до Відповідача із позовною заявою про визнання дій щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки неправомірними, а відтак це свідчить про відсутність безспірності вимог АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2014р. було відкрите провадження у справі № 495/3816/14 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання недійсною умови кредитного договору. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «A-Банк» та просив визнати недійсними умови кредитного договору № 139MBDP від 15 лютого 2008 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2014р. справу № 495/3816/14 було об`єднано в одне провадження із цивільною справою 495/6797/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , ПАТ «Акцент-Банк», про стягнення боргу. 25.03.2015р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 495/3816/14 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсною умови кредитного договору та стягнення моральної шкоди, за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про звільнення від сплати судового збору, визнання недійсним кредитної угоди №47 MBD від 17 квітня 2007 року та кредитної угоди №139 MBD від 15 лютого 2008 року та цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Так, у задоволенні вимог [PERSON] про визнання недійсними умов кредитного договору № 139MBDP було відмовлено, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №139 MBD у розмірі 366 902,6 доларів США, що еквівалентно 2 924 213,70 грн. було задоволено. Таким чином, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2015 р. по справі № 495/3816/14 повторно було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 139MBD у розмірі 2 924 213,70 грн. (першого разу грошові кошти стягнуто у розмірі 2 924 213,70 грн. на підставі рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/6797/13-ц від 02.12.2013р.) Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 02.12.2013р. по справі № 495/6797/13-ц та рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 25.03.2015 р. по справі № 495/3816/14 встановлена сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №139 MBD в сумі 2 924 213,70 грн., проте відповідно до виконавчого напису № 1173 від 22.04.2019 р. сума грошових коштів, які підлягають стягненню з Позивача складає 35988877,59 грн. Тобто зазначена у виконавчому написі № 1173 сума стягнення в розмірі 35988877,59 грн. спростовується вказаними судовими рішеннями, що свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. Крім того, [PERSON] звертався до суду з позовними заявами до АТ КБ «Приватбанк» про визнання дій щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки неправомірними та про визнання недійсними умови кредитного договору № 139MBD від 15 лютого 2008 року, що також свідчить про свідчить про відсутність безспірності вимог. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, так як рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 02.12.2013 р. по справі № 495/6797/13-ц та рішенням по справі № 495/3816/14 від 25.03.2015 р. встановлено суму заборгованості в розмірі 2924 213,70 грн., а не в розмірі 35 988 877, 59 грн., яку зазначено в виконавчому написі № 1173 У сукупності викладені обставини свідчать про те, що заборгованість не є безспірною, дійсні обставини справи підтверджують наявність спору, а отже й про відсутність безспірності, а відтак виконавчий напис № 1173 від 22.04.2019 р. підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Позивач також посилається на те, що відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Позивач вважає, що право вимоги у АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] за невиконання умов кредитного договору № 139MBDP виникло ще з моменту ухвалення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області рішення по справі № 495/6797/13-ц від 02.12.2013 р. Термін вчинення виконавчого напису складає 3 роки з моменту виникнення права вимоги, тобто з 02.12.2013 р., день ухвалення Білгород-Дністровським районним судом рішення, - кінцевий термін для вчинення виконавчого напису по даній справі закінчився ще 12.12.2016р.. Враховуючи, що виконавчий напис вчинено 22.04.2019 року, тобто через 3 роки після закінчення терміну на його вчинення - виконавчий напис № 1173 є таким, що не підлягає виконанню. Позивач також вважає, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від АТ КБ «Приватбанк» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), адже розрахунки заборгованості не є первинними документами. Окрім того, згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Всупереч вказаним вимогам, Позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушень боржнику, що дає можливість дійти висновку про те, що на момент винесення виконавчого напису нотаріусу не було відомо про сплив 30 днів з моменту відправки до моменту винесення виконавчого напису нотаріусом та чи направлялась вимога взагалі. На підставі викладеного, позивач просить: Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1173, вчинений 22 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Рух справи. Ухвалою суду від 09.11.2020р. судом було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою суду 01.02.2021р. до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача - ТОВ «РУШ». Пояснення сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що позивач не отримував від позивачка будь-якої вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, заборгованість за кредитним договором, яка була вказана у виконавчому написі не є безспірною, оскільки є відмінною від заборгованості, яка була встановлена у раніше прийнятих судових рішеннях. Представник ТОВ «РУШ» в процесі розгляду справи підтримав позовні вимоги. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, відповідно по поданої заяви, просила справу розглянути у її відсутність. Встановлені судом обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року представник Позивача отримав електронною поштою від державного виконавця копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 62532763 від 10.07.2020 року та копію виконавчого напису № 1173, вчиненого 22 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., згідно якого за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки (магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), що належить [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №139 MBD, задоволено вимоги стягувача АТ КБ «Приватбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов кредитного договору №139 MBD. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною був вчинений виконавчий напис від 02.04.2019р. у реєстрі за №1173 щодо звернення стягнення на нерухоме майно - магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в рахунок погашення заборгованості у розмірі 35988877 гривень 59 копійок, витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 3500 гривень на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570). У відповідності до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.2 Даного переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, крім того, в частині доповнення даного переліку пунктом 2. Таким чином, згідно п.1 вищезгаданого Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В постановах ВС від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц, а також у постанові ВП ВС від 15.01.2020 р. по справі № 305/2082/14-ц, яка відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених постановах ВП ВС від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 викладено наступний правовий висновок. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В судовому засіданні встановлено, що 15 лютого 2008 року між [PERSON] з однієї сторони та АТ КБ «Приватбанк» з другої сторони було укладено кредитний договір №139 MBD, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 210000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних. 15 лютого 2008 року між Позивачем з однієї сторони та АТ КБ «Приватбанк» з іншої сторони укладений договір іпотеки будівлі магазину за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 236,8 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Бітовою Т.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 592. 02.12.2013р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 495/6797/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Акцент Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 139 MBD. Так, у рішенні зазначено наступне: «позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором солідарно з [PERSON] , [PERSON] в загальній сумі 366902,6 доларів США, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», [PERSON] , [PERSON] солідарно на його користь 200 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно на його користь суму у розмірі 1950 грн. за надання юридичних послуг та витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права, вказуючи, що на підставі кредитного договору № 139 MBD від 15.02.2008 року, укладеного між Комерційний банк «Приват Банк» та фізичною особою [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 210000, 00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.02.2018 року». Даним рішенням позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Акцент Банк» було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 366 902, 6 доларів США, що еквівалентно 2 924 213,70 грн. 28.07.2014р. було прийнято рішення по справі № 495/5173/13 за позовом [PERSON] [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк», ПАТ «А-Банк» про визнання дій щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки неправомірними (ухвалою Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2013 р. було об`єднано в одне провадження із цивільною справою №2/202/4398/2013 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , ПАТ «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47MBD). Так, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою да ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «A-Банк» про захист прав споживачі та визнання дій неправомірними та просив визнати дії щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки № 139MBD від 15 лютого 2008 року неправомірними, однак у задоволенні вимог Позивача було відмовлено. Тобто, Позивач звертався до Відповідача із позовною заявою про визнання дій щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки неправомірними, а відтак це свідчить про відсутність безспірності вимог АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2014р. було відкрите провадження у справі № 495/3816/14 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання недійсною умови кредитного договору. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «A-Банк» та просив визнати недійсними умови кредитного договору № 139MBDP від 15 лютого 2008 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2014р. справу № 495/3816/14 було об`єднано в одне провадження із цивільною справою 495/6797/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , ПАТ «Акцент-Банк», про стягнення боргу. 25.03.2015р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 495/3816/14 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсною умови кредитного договору та стягнення моральної шкоди, за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про звільнення від сплати судового збору, визнання недійсним кредитної угоди №47 MBD від 17 квітня 2007 року та кредитної угоди №139 MBD від 15 лютого 2008 року та цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Так, у задоволенні вимог [PERSON] про визнання недійсними умов кредитного договору № 139MBDP було відмовлено, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №139 MBD у розмірі 366 902,6 доларів США, що еквівалентно 2 924 213,70 грн. було задоволено. Таким чином, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2015 р. по справі № 495/3816/14 повторно було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 139MBD у розмірі 2 924 213,70 грн. (першого разу грошові кошти стягнуто у розмірі 2 924 213,70 грн. на підставі рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі *№ 495/6797/13-ц від 02.12.2013р.) Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 02.12.2013р. по справі № 495/6797/13-ц та рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 25.03.2015 р. по справі № 495/3816/14 встановлена сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №139 MBD в сумі 2 924 213,70 грн., проте відповідно до виконавчого напису № 1173 від 22.04.2019 р. сума грошових коштів, які підлягають стягненню з Позивача складає 35 988 877, 59 грн. Тобто зазначена у виконавчому написі № 1173 сума стягнення в розмірі 35 988 877, 59 грн. спростовується вказаними судовими рішеннями, що свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. Крім того, [PERSON] звертався до суду з позовними заявами до АТ КБ «Приватбанк» про визнання дій щодо збільшення ставки річних відсотків за договором поруки неправомірними та про визнання недійсними умови кредитного договору № 139MBD від 15 лютого 2008 року, що також свідчить про свідчить про відсутність безспірності вимог. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, так як рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 02.12.2013 р. по справі № 495/6797/13-ц та рішенням по справі № 495/3816/14 від 25.03.2015 р. встановлено суму заборгованості в розмірі 2924 213,70 грн., а не в розмірі 35988 877, 59 грн., яку зазначено в виконавчому написі № 1173 Вищевказані свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання кредитного договору, а отже відсутні докази про відсутність безспірності. Окрім того, згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Всупереч вказаним вимогам, Позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушень боржнику, оскільки доказів протилежного суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно: - позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «РУШ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити. визнати виконавчий напис від 02.04.2019р., який був вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною у реєстрі за №1173 щодо звернення стягнення на нерухоме майно -магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в рахунок погашення заборгованості у розмірі 35988877 гривень 59 копійок, витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 3500 гривень на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570) - таким, що не підлягає виконанню. а також стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ, вул. Грушевського б. 1-Д) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) судові витрати у розмірі 1261 гривень 20 копійок.

Outcome: approved