Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач 11.09.2017року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 04.10.2011року перебувала з відповідачем [PERSON], у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.11.2014 року рішенням Мостиського районного суду Львівської області, за час якого у них народилася дочка [PERSON], 26.10.2013року народження. Вказує, що шлюб між ними було розірвано, оскільки відповідач виявився людиною легковажною, безвідповідальною, не готовою до сімей\-ного життя, практично не проживав у сімї, а проживав у своїх батьків, не займався утриманням та вихованням дитини. Тому 13.11.2014 року вона звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Оскільки відпові\-дач продовжував не працювати, не мав засобів до існування, мав вдома двох хворих людей і не міг матеріально допомагати утриманню доньки - 08.12.2014 року в судовому засіданні я заявила клопотання про залишення даного позову без розгляду. Зазначає, що 20 липня 2015 року вона вдруге вийшла заміж, зареєструвала шлюб з [PERSON] і в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Разом вони проживають та виховують двох дочок. Стверджує, що відповідач втратив будь-який звязок з дочкою [PERSON], не визнає себе її біологічним батьком, рока\-ми ухиляється від своїх обовязків по вихованню доньки, роками не спіл\-кується з нею, абсолютно не цікавиться її долею, здоровям, життям, не приймає участі в її утриманні. У звязку з цим вона (позивачка) неодноразово зверталась до опікунської ради Крукеницької сільської ради. Крім того, весною 2017 року вона звернулась до органу опіки та піклування Мостиської РДА і 24.04.2017 року отримала письмовий висновок про доціль\-ність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON]. З огляду на наведене, просить суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], 26.10.2013року народження. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області вирішення позову покладає на розсуд суду. Представник третьої особи - Крукеницької сільської ради Мостиського району Львівської області, в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що проти позову не заперечує. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки та її представника, які не заперечують щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Заслухавши учасників справи та свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 04.10.2011року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.11.2014року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], 26.10.2013року народження. Батьком дитини (малолітньої [PERSON]), згідно свідоцтва про народження серії І-СГ №368738 від 04.11.2013року, є відповідач [PERSON]. Сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачем, одружилася повторно, а саме 20.07.2015року зареєструвала шлюб з [PERSON], за час якого у них народилася дочка [PERSON], 05.04.2016року народження. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матірю (позивачкою [PERSON]І.) та перебуває виключно на її повному вихованні та утриманні. Як слідує із пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON], разом з малолітньою дочкою [PERSON] не проживає, не цікавиться нею, не відвідує її, не телефонує їй, не підтримує жодного контакту з дитиною, не приймає участі у її вихованні, дитині матеріально не допомагає, не цікавиться її побутом, не забезпечує одягом та взуттям, не цікавиться її навчанням та вихованням, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Допитаний безпосередньо у судовому засіданні свідок [PERSON], ствердив обставини викладені у поясненнях позивачки та її представника. Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання своєї дитини та свідомо нехтує батьківськими обов'язками. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-СГ №368738 від 04.11.2013року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 28.11.2014року; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 09.12.2015року; копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 04.11.2016року; копією висновку органу опіки та піклування Мостиської РДА №02-29/947 від 24.04.2017року, показаннями свідка [PERSON], та іншими матеріалами справи. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст. ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення\~\~батьків\~\~від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення\~\~на\~\~них\~\~відповідальності,\~\~встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав\~обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який \~подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. \~ Так, згідно висновку Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування №02-29/947 від 24.04.2017 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] Судом приймається до уваги даний висновок органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п.6 та п.7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Таким чином, виходячи із вищевказаних положень закону враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідача від виконання своїх обовязків щодо виховання дитини, винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обовязками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідача та його ставлення до дитини,

Outcome: approved