Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулися із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в сумі 11927,05 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.04.2010 року між сторонами укладено кредитний договір №б/н, згідно якого [PERSON], отримав кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили [PERSON], картковий рахунок, випустили та надали платіжну картку, а також здійснювали її обслуговування. [PERSON], зобовязався у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку ПАТ КБ «Приват Банк» просять стягнути та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмове клопотання у якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що 24.04.2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON], укладено кредитний договір у виді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якого ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили [PERSON], картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснювали її обслуговування, а [PERSON], зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON], ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг. У звязку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, станом на 31.03.2018 року відповідач має заборгованість 11927,05 грн., яка складається з заборгованостей: 700,00 грн. за кредитом; 7022,90 грн. по відсоткам за користування кредитом; 3160,00 грн. пеня та комісія; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 544,14 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобовязаний виконати свій обовязок; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.1 ст.1049 та ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, суд не погоджується з розрахунком боргу, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, свідчить про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума боргу, крім 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 544,14 штраф (процентна складова), а також судові витрати.

Outcome: partial