Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач 06 січня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з [PERSON] стягнуто на користь позивача суму боргу в розмірі 612 533,00 грн.. Враховуючи тривалий термін прострочення, сума заборгованості підлягає індексації у зв'язку з знеціненням національної валюти. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні та три відсотки річних в загальному розмірі 493 953,33 грн., за період з 01.04.2014 року по 04.04.2016 року. 16 грудня 2013 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики, розмір позики складає 1110000 грн., який отримала відповідач. Позичальник 24 березня 2014 року повернула борг частково в розмірі 38 000,00 дол. США, що еквівалентно 387 467,00 грн. Станом на 15.07.2014 року позичальник решту боргу не повернула, що є простроченням виконання зобов'язання, заборгованість за договором складає 612 533,00 грн. 15 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 16.12.2013 року, за яким первісний кредитор [PERSON] передав новому кредитору [PERSON] право вимоги за договором позики. Посилаючись на обставини позову, позивач просить суд стягнути із відповідачки на свою користь інфляційні за період з березня 2016 року по листопад 2016 року та 3% річних, у зв'язку із простроченням відповідачкою виконання грошового зобов'язання, тому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 86 397,27 грн., з яких: 72891,42 грн. - інфляційні збитки; 13 505,85 грн. - три відсотка річних. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець в порядку та на умовах визначених даним договором надав позичальнику безпроцентну позику, а останній зобов'язався використовувати її за цільовим призначенням і повернути позику в обумовлений цим договором строк. Розмір позики за договором складає 1 110 000,00 грн. (а.с.3). Згідно розписки вчиненої на вищевказаному договорі позики 18 грудня 2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000 000,00 грн. (а.с.3 на звороті). 15 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 16.12.2013 року, відповідно до умов якого новий кредитор прийняв вимоги, що належали первісному кредиторові, і стає кредитором за договором позики від 16.12.2013 року укладеним між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року, яке набрало чинності, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 16.12.2013 року в сумі 612 533,00 грн. Згідно вказаного рішення вбачається, що 24 березня 2014 року відповідачка частково повернула борг в сумі 38 000,00 доларів США, що еквівалентно 387 467,00 грн., про що складено розписку. Також встановлено, що в червні 2015 року [PERSON] зверталась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги недійсним. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Так, за змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно до ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає в повній мірі законними вимоги позивача щодо стягнення із відповідачки на користь позивача індексу інфляції за період прострочення з березня 2016 року по листопад 2016 року, а також 3% річних від простроченої суми, що в загальній сумі складає 86 397,27 грн., з яких: 72891,42 грн. - інфляційні збитки; 13 505,85 грн. - три відсотка річних. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову суму в розмірі 86 397,27 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 863,97 грн.

Outcome: approved