Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP20690127 від 19.07.2005 року [PERSON] 19.07.2005 р. отримала кредит у сумі 4910 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.07.2007 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник зобовязалась надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позивач посилається на те, що у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 30.01.2013 р. має заборгованість 69110,48 грн., яка складається з наступного:4910,10 грн. - заборгованість за кредитом, 23196,33 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 41004,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість у сумі 69110,48 грн. за кредитним договором № DNH4KP20690127 від 19.07.2005 року. У судовому засіданні представник банку просив позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP20690127 від 19.07.2005 року [PERSON] 19.07.2005 р. отримала кредит у сумі 4910 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.07.2007 року. Суд приходить до висновку, що за вказаним кредитним договором строк позовної давності закінчився 19.07.2010 р., а стягнення неустойки - 19.07.2008 р. Позов до суду ПАТ «Приватбанк» подано 18 квітня 2013 року, тобто з пропущенням термінів позовної давності. ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України у договорі встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту в тривалістю 5 років, про що зазначено в Умовах надання кредиту фізичним особам. Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Суд критично оцінює твердження позивача у цій частині, оскільки в укладеному між [PERSON] та ПАТ «ПриватБанк» договорі від 19.05.2007 р. відсутнє будь-яке положення, яке б передбачало збільшення строків позовної давності. Окрім того, позивачем не подано підписаної [PERSON] заяви про збільшення строків позовної давності, а в Умовах надання кредиту фізичним особам, що містяться в матеріалах справи відсутній її підпис, який б свідчив про її ознайомлення із зазначеними умовами. Суд приходить до висновку, що при умові збільшення строків позовної давності до 5 років, цей строк все одно сплинув, відповідно до договору строковий кредит [PERSON] було видано до 19.07.2007 р., тобто із врахування позиції відповідача строк позовної давності закінчився 19.07.2012 року, а позов ПАТ «Приват Банк» було подано до суду18 квітня 2013 року. Облік операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів відображається в особовому рахунку (п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 18.06.2003 №254). Відповідно до п. 5.3 розділу 5 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 18.06.2003 № 254 банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них. Пункт 5.5. розділу 5 вказаного Положення встановлює, що особові рахунки та виписки з них мають містити такі обовязкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів щодо наявної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Приват Банк». Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Outcome: dismissed