Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач 08.08.2012 року звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої каліцтвом ( а. с. 1 - 2 ), посилаючись на те, що 30.05.2008 року на 346 км. Автодороги «Київ - Харків» внаслідок зіткнення автомобіля «Черрі Амулет» під керуванням водія [PERSON] з автомобілем «Газ 2705», що рухався у зустрічному напрямку, він отримав травми. Внаслідок отриманих травм він повністю втратив працездатність. Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України [PERSON]. зобов»язаний відшкодувати йому заробіток, втрачений ним внаслідок повної втрати загальної працездатності, а також, відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно ст. 1197 ЦК України до втраченого заробітку у результаті каліцтва включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем його основної роботи ( Полтавський інститут бізнесу МНТУ ) і за сумісництвом ( Полтавська обласна хлібна інспекція ) з яких він сплачував податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. Середньомісячний заробіток обчислюється за його бажанням за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували втраті працездатності внаслідок каліцтва. Якщо його середньомісячний заробіток є меншим від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого ним заробітку обчислюється виходячи з п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до довідок наданих з місця основної роботи та за сумісництвом його середньомісячний заробіток за три останні календарні місяці роботи, що передували втраті працездатності внаслідок каліцтва складав : - за основним місцем роботи - 1 863 грн., - за сумісництвом - 600 грн. Всього : 1 863 + 600 = 2 463 грн. У зв»язку з тим, що середньомісячний заробіток є меншим від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчислюється виходячи з п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати : За період з 01.06.2008 року по 30.11.2010 року розмір втраченого заробітку, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати складає 32 120 грн., а з 01.12.2011 року у сумі 1 004 грн. Розмір втраченого ним заробітку, виходячи з п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати складає : з 01.06.2008р. по 30.11.2011р. - 32 120 х 5 = 160 600 грн., з 01.12.2011 року - щомісячно 5 020 грн. Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України [PERSON] зобов»язаний відшкодувати йому додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків на суму 13 574,75 грн. Станом на 01.12.2011 року матеріальна шкода завдана йому внаслідок каліцтва складає : 160 600 + 13 574,75 = 174 174,75 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в НАСК «Оранта», яка виплатила йому страхове відшкодування у сумі 51 000 грн. Відповідно ст. 1194 ЦК України [PERSON] у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов»язаний сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням : 174 174,75 - 51 000 = 123 174,75 грн. Крім матеріальної шкоди, йому завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з ушкодженням здоров»я. Внаслідок зіткнення автомобілів він отримав травми, які до цього часу викликають сильний біль. Тривалий час він не мав можливість самостійно пересуватися та потребував стороннього догляду. Крім того, він зазнав душевних страждань у зв»язку з протиправною поведінкою [PERSON], який не тільки не вжив заходів для компенсації витрат пов»язаних з його лікуванням, а навпаки присвоїв собі гроші, які передавали друзі на його лікування. Зараз він не має можливості продовжити лікування, яке пов»язане з необхідністю попередньої оплати додаткових операцій та реабілітації у відповідних закладах охорони здоров»я, медичного піклування, лікування у домашніх умовах та лікарських препаратів, що підтверджується витягом з історії хвороби та довідкою МСЕК. На підставі ч. 2 ст. 1167 ЦК України має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 100 000 грн. Обставини, на які він посилаюся як на підстави своїх вимог, встановлені рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.12. 2009 р. у справі № 2-2046/09 за його позовом до ВАТ НАСК «Оранта», [PERSON] про відшкодування збитків. Прохав стягнути одноразово з [PERSON] на свою користь втрачений заробіток та витрати на лікування станом на 01.12.2011 р. у сумі 123 174,75 грн. та моральну шкоду у сумі 100 000 грн. Стягнути щомісячними платежами з [PERSON] на його користь втрачений заробіток з 01.12.2011 р. у сумі 5 020 грн. 29.08.2013 року позивач надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог ( а. с. 171 - 173 ), посилаючись на те, що згідно розрахунку, що додається, сума втраченого ним заробітку за період з 01.06.2011р. по 31.07.2013р. складає 230 562 грн. З 01.08.2013 року він щомісячно втрачає 80% заробітку, а саме - 4 588 грн. Що стосується витрат, викликаних необхідністю придбання ліків, то відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України [PERSON] зобов»язаний відшкодувати йомудодаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків на суму 13 574,75 грн., яка встановлена рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.12.2009 року суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України станом на 01.08.2013 року шкода завдана йому внаслідок каліцтва складає : 230 562 + 13 574,75 = 244 136,75 грн. НАСК «Оранта», яка застрахувала цивільну відповідальність [PERSON], виплатила йому 51 000 грн. Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатив йому допомогу у сумі 6 382,90 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України [PERSON], у зв»язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди зобов»язаний сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням : 244 136,75 - 51 000 - 6 382,90 = 186 753,85 грн. В серпні 2010 року [PERSON] добровільно надав йому 15 000 грн. З урахуванням цієї суми борг [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди станом на 01.08.2013 року складає : 186 753,85 - 15 000 = 171 753,85 грн. Що стосується моральної шкоди, то він має право на відшкодування моральної шкоди на підставі п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, тому, що моральна шкода завдана йому каліцтвом внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з отриманими травмами, у моральних переживаннях у зв»язку з порушенням нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя. Моральну шкоду він оцінює у сумі 100 000 грн., виходячи з фізичних страждань, яких зазнав внаслідок отриманих травм. Травми до цього часу викликають сильний біль. Тривалий час він не міг самостійно пересуватися та потребував стороннього догляду. З душевних страждань, яких зазнає у зв»язку з тяжкістю вимушених змін у його життєвих стосунках. Неможливістю відновлення попереднього стану здоров»я і, як наслідок, продовження активного громадського життя. З протиправної поведінки [PERSON], який не вживає заходів для компенсації витрат пов»язаних з його лікуванням. Зараз йому не вистачає коштів на придбання необхідних ліків та реабілітацію у відповідних закладах охорони здоров»я. Остаточно прохав стягнути з [PERSON] на його користь одноразово шкоду завдану каліцтвом у сумі 171 753,85 грн. та моральну шкоду у сумі 100 000 грн. Стягувати щомісяця, починаючи з 01.08.2013 р. з [PERSON] на свою користь втрачений ним щомісячний заробіток заробіток у сумі, яка дорівнює 80% п»ятикратного місячного розміру мінімальної заробітної плати. В судовому засіданні позивач та його представіник - [PERSON] ( а. с. 35 ) збільшені позовні вимоги підтримали із вказаних в них підстав та доданий розрахунок до вимог, обґрунтувавши його. Прохали взяти суд до уваги їх зауваження до позиції адвоката відповідача в тому, що згідно ст. 1195 ч. 3 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, відшкодовується без урахування пенсії призначеної у зв»язку із втратою здоров»я, або пенсії, яку вона отримувала до цього, а також інших доходів. Відповідач та його адвокат ( а. с. 130 - 131 ) збільшені позовні вимоги визнали частково, з урахуванням своїх позицій, викладених в наданих суду запереченнях ( а. с. 191 - 192, 235 - 236 ). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Полтавського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ( а. с. 27, 48 ) в засідання не з»явився, надавши суду письмові пояснення по даній справі та заяву про розгляд справи у його відсутності ( а. с. 42, 53, 213 ). Тому, суд за згоди присутніх сторін вважає за можливе розгляд справи по суті у його відсутності по наявним матеріалам справи. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 4 - 26, 42 - 45, 58 - 66. Згідно висновку комісійної судово - медичної експертизи № 56 від 08.07.2013 року…. Процент постійної втрати загальної працездатності [PERSON] та процент втрати професійної працездатності за період : з 19.09.2008 року по 30.09.2009 року складав 100 % , а з 01.10.2009 року до теперішнього часу - 80 % безстроково - відповідно до п. 68 б), 134 в) «Інструкції № 2 про порядок організації та проведення лікарсько - страхової експертизи від 08.01.19867 року та п. 12.7., 10.1.3. «Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках…» затверджених Наказом МОЗ України № 420 від 05.06.2012 року ( а. с. 145 - 161 ), з висновками якої сторони погодились та не мали будь - яких заперечень. Також, судом перевірено вірність розрахунку доданого на підтвердження позовних вимог ( а. с. 174 та зворот ). Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов та матеріали кримінальної справи № 1-245/11 (1/1625/17/12) ( архівної ) за звинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України, де на а. с. 165 т. 2 є розписка позивача від 17.08.2010 року, відповідно до якої він отримав від відповідача на лікування 15 000 грн., перевіривши відповідність розрахунку позивача згідно ст. 1195, 1197 ЦК України та інших нормативних актів, якими встановлено мінімальну заробітну плату в Україні за період часу з 30.05.2008 року по 31.07.2013 року ( дати зазначеної в позові ), вважає, що збільшені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування втраченого заробітку, витрат необхідністю придбання ліків підлягають задоволенню згідно ст. 1195, 1197 ЦК України у сумі заявленій суду, так як вона є вірною згідно вимог ст. 1197 ЦК України за вказаний період. А щодо відшкодування моральної шкоди - частковому задоволенню згідно ст. 23, 1167 ЦК України та п. 1.3. ст. 1, п. 9.3. ст. 9, п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-1У ( із наступними змінами та доповненнями ), якій діяв на момент укладення договору ( в посиланні заочного рішення Київського райсуду м. Полтави від 23.12.2009 року по справі № 2 - 2046/09. ), то оскільки суду не надано відповідного договору страхування сторонами згідно ст. 61 ЦПК України, тому суду не відомі умови договору з цього питання та дане питання не вирішувалось при розгляді цивільної справи № 2-2046/09 з НАСК «Оранта» Київським райсудом м. Полтави, суд повинен вирішувати його на підставі ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, а також Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» із наступними змінами та доповненням. В даному випадку, враховуючи обставини справи, на які посилається позивач і які він довів, суд виходить із ступеню порушення нормальних життєвих зв»язків позивача через неможливість продовження активного життя, ступеню порушення його стосунків з оточуючими людьми та інших негативних наслідків, що наступили з вини відповідача та його неправомірних дій встановлених вироком суду, на які вказує в позові позивач і які знаходяться в причино - наслідковому зв»язку між цими діями та насталими наслідками, характеру та обсягу страждань позивача ( фізичних та психічних ), характеру немайнових його втрат ( тривалості та неможливості їх відновлення ), тяжкості вимушених змін в його житті та того, що діюче законодавство із виниклих правовідносин прямо передбачає відшкодування такої шкоди, з врахуванням матеріального становища відповідача та решти стягнутих з нього сум, виходячи із засад розумності, виваження та справедливості, суд вважає адекватним відшкодування у 70 000 гривень. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь Держави згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial