Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 09 грудня 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 25 лютого 2000 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 25 лютого 2000 року після смерті [PERSON], відкрилась спадщина: земельна частка (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Маяк», с. Шершенці, Кодимського району Одеської області розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі на підставі сертифікату серії ОД-12 №0249866, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 20 листопада 1996 року; грошові вклади в Ощадбанку №2827/02 с. Шершенеці; майновий пай члена КСП «Маяк», розміром 2793 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635, виданого 13 лютого 2004 року [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області на імя [PERSON]. Єдиним спадкоємцем за заповітом залишилася вона. Спадщину, що залишилася після смерті спадкодавця, прийняла в порядку, встановленому законом, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Зокрема, отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна - земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Маяк», с. Шершенці, Кодимського району Одеської області розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі на підставі сертифікату серії ОД-12 №0249866, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 20 листопада 1996 року; грошові вклади в Ощадбанку №2827/02 с. Шершенеці. Разом з тим, вже після смерті спадкодавця, [PERSON] сільською радою у 2004 році було видано свідоцтво про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635 на імя [PERSON]. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у вигляді зазначеного майнового паю, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635. А саме, нотаріус вважає, що правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на: майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», розміром 2793 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635, виданого [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 13 лютого 2004 року на імя померлої 25 лютого 2000 року [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», розміром 2793 грн., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635, виданого [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 13 лютого 2004 року. 25 лютого 2000 року [PERSON] померла, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні Запису акта про смерть №11, виданого 25 лютого 2000 року [PERSON] сільською радою. Як убачається з дослідженого судом заповіту, складеного 14 жовтня 1999 року в с. Шершенці, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі [PERSON] сільської ради за №24, [PERSON], на випадок своєї смерті, заповідала все своє майно [PERSON]. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно дослідженої в судовому засіданні довідки [PERSON] сільської ради №1627 від 25 листопада 2016 року [PERSON] проживала в одному будинку з [PERSON]. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тобто, суд застосовуючи норми Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, виходить з того, що не зважаючи на те, що спадкоємець [PERSON], прийняла спадщину ще при дії Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, оформити її не змогла з причини відсутності на той час правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635, виданого [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області лише 13 лютого 2004 року. Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1283/02-14 від 07 грудня 2016 року). Разом з тим, як убачається із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ № 000635, [PERSON] була членом КСП «Маяк», тобто, мала право на отримання майнового паю. В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», розміром 2793 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХІХ №000635, виданого [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 13 лютого 2004 року на імя померлої 25 лютого 2000 року [PERSON]. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.3, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved