Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач 06.06.2017 року звернулася до суду з позовом про визнання безвідкличної довіреності та договору оренди землі, в якому прохав визнати довіреність від 15.07.2008 року недійсною, визнати договір оренди землі від 01.12.2013 року недійсним та зобов'язати ТОВ «Преображенське» повернути [PERSON] земельну ділянку. 08.11.2017 року [PERSON] уточнила позовні вимоги, в яких прохала суд визнати договір оренди від 01.12.2013 року укладеним між [PERSON], в інтересах якого діяла [PERSON] та ТОВ «Преображенське» в особі директора [PERSON] недійсним. В обгрунтування позовних вимог вказала, що їй на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER]. Влітку 2008 року, маючи потребу в грошових коштах, вона звернулася до директора ТОВ «Преображенське» [PERSON] з метою укладення договору оренди належної позивачу земельної ділянки. Директор ТОВ «Преображенське» запропонував їй укласти договір оренди земельної ділянки терміном на 6 років, обумовивши виплату орендної плати наперед за 6 років в сумі 23 000,00 грн. 15 липня 2008 р. за пропозицією директора ТОВ «Преображенське» вона прибула до приміщення приватного нотаріуса в м. Гуляйполе, де їй запропонували підписати довіреність та заповіт на користь [PERSON] При цьому юрист ТОВ «Преображенське» на її запитання щодо змісту запропонованих їй для підпису документів пояснила, що довіреність необхідна для підготовки документів, які потрібні для укладення договору оренди, а вимогу щодо складання заповіту пояснила як необхідність гарантії для орендаря користуватись належною земельною ділянкою протягом обумовленого строку на випадок його смерті. Позивач підписала довіреність і заповіт та отримала кошти за оренду землі в сумі 23 000 грн. Впродовж обумовленого ними строку вона до ТОВ «Преображенське» не звертався, будь-яких грошових коштів (орендної плати) від ТОВ «Преображенське» не отримувала. За текстом довіреності від 15 липня 2008 р. [PERSON] і [PERSON] були уповноважені (кожен окремо) вчиняти дії в інтересах особи, яку вони представляють за довіреністю. Вважає, що під час укладення договору оренди земельної ділянки [PERSON], яка діяла від імені позивача, уклала цей договір виключно в інтересах власного сина, а ніяк в інтересах особи, яку вона представляла за довіреністю. Так, договір укладено строком на 49 років, що в будь-якому випадку не відповідало внутрішній волі власника земельної ділянки. Крім того, зважаючи на строк повноважень представника, визначений в довіреності - 10 років, представник не мала без його згоди укладати договір користування належним позивачу майном на термін, який значно перевищує строк наданих представнику повноважень. Крім того, договір не містить розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, в зв»язку з чим визначена договором орендна плата в сумі 3300,72 грн. є значно нижчою за загальну, що знову ж таки свідчить про вчинення правочину внаслідок змови пов»язаних осіб щодо умов договору. Так, згідно довідки відділу у Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вартість паю в частині ріллі станом на 1995 рік по Новоселівський сільській раді складала 17855,12 грн. У 2012 році нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, яка проведена станом на 01.07.1995 р., підлягає індексації станом на 01.01.2012 р. на коефіцієнт 3,2, який визначається виходячи здобутку коефіцієнтів індексації за: 1996 рік - газ, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 : -1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0. Таким чином, розмір орендної плати за договором повинна складати 25735,26, а не 3300,72, як це визначено сторонами за договором оренди. Прохає суд задовольнити позовні вимоги. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та просили в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення проти них суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21.06.1997 року. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі довіреності від 15 липня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М., зареєстрованої у реєстрі за № 1953, [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] управляти та розпоряджатись усім належним їй на праві власності рухомим і нерухомим майном, а також укладати усі не заборонені законом договори щодо управління та розпорядження цим майном. 01 грудня 2013 року між [PERSON] в особі [PERSON] та ТОВ «Преображенське» в особі директора [PERSON] укладено договір оренди землі б/н, за умовами якого [PERSON] (яка діяла за дорученням [PERSON].) передала в оренду ТОВ «Преображенське» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] яка належить [PERSON], на строк 49 років, а ТОВ « Преображенське» зобов'язався сплачувати до 31 грудня поточного року орендну плату в розмірі 3300,72 грн. Відповідно до акту прийому-передачі об'єкта оренди до договору оренди від (відсутня дата) б/н [PERSON] за дорученням [PERSON] передала, а ТОВ «Преображенське» прийняв земельну ділянку площею 8,55 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. 27 грудня 2016 року згідно заяви, поданої до приватного нотаріусу Гуляйпільського районного нотаріального округу [PERSON] скасувала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Демченко Т.М. Гуляйпільського районного нотаріального округу від 15 липня 2008 року, зареєстровану в реєстрі за № 1953. У судовому засіданні відповідач - [PERSON] підтвердила той факт, що вона є матір'ю [PERSON], а також пояснила, що з сином - [PERSON] вони вже на протязі тривалого часу разом не проживають, наразі у них різні сім'ї і різний дохід та будь-якого спільного господарства вони не ведуть. За змістом ст. ст. 78, 152 Земельного Кодексу України, ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. За приписами ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно дост.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу,строків, порядку її внесення і переглянута відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною 2 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч.3 ст 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] На підставі наданої [PERSON] довіреності, [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого у строкове платне володіння і користування ТОВ «Преображенське», директором якого є її син [PERSON], перейшла земельна ділянка [PERSON] У своїй позовній заяві та безпосередньо у судовому засіданні позивач та її представник посилається на те, що договір, який вони просять визнати недійсним, був укладений [PERSON] не в інтересах [PERSON], тобто особи, яку вона мала представляти відповідно до довіреності від 15.07.2008 року № 1753, а в інтересах її сина [PERSON], який є директором ТОВ «Преображенське» та в обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що оскаржуваний договір оренди землі був укладений на досить тривалий час, а саме на 49 років, без згоди на те позивача - [PERSON], яка є власником даної земельної ділянки, та на те, що орендна плата, яка визначена договором оренди є значно нижчою за реальну. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Проте, всупереч ст. 81 ЦПК України, будь-яких доказів того, що зазначений договір оренди землі був укладений [PERSON] в інтересах її сина - [PERSON], а отже він був укладений і в інтересах самої [PERSON], ані позивачем, ані її представником, окрім пояснень, наданих самим позивачем, суду не надано. Той факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] не є беззаперечною підставою для встановлення наявності укладення [PERSON] оскаржуваного договору оренди землі саме у власних інтересах, а отже й не може бути підставою для визнання зазначеного договору оренди землі недійсним у відповідності до ст.ст. 203, 215 та 238 ЦК України. Крім цього, у судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] отримала орендну плату в рахунок орендної плати майбутніх періодів на рівні поточного року у сумі 19 665,00 грн., долучивши до матеріалів справи видатковий касовий ордер та довідку розрахунок. У судовому засіданні позивач підтвердила той факт, що у видатковому касовому ордері стоїть саме її підпис. Також, відповідно до п.13 договору оренди землі від 1 грудня 2013 року встановлено, що розмір орендної плати переглядається один раз у три роки. Орендна плата встановлено відповідно до договору у грошовій формі - 3 300,72 гривень. На запитання суду, представник відповідачів [PERSON] пояснювала, що орендна плата відповідно до договору оренди землі, а саме п.13, не переглядалася, так як позивач не зверталася до відповідача з даним питанням. Цей факт не заперечувався у судовому засіданні і самим позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позових вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Питання судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed