Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як органу опіки та піклування звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про скасування усиновлення. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року у справі № 496/601/19 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] оглу усиновлено [PERSON] та [PERSON] . 27 серпня 2019 року до Служби у справах дітей та сім`ї зателефонувала громадянка, яка зазначила, що за адресою: [ADDRESS] , вона зустріла побитих малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у супроводі батьків, батьки поводили себе агресивно, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Дітей та їх батьків було доставлено до відділення ювенальної превенції. Було проведено оцінку рівня безпеки дітей та підтверджено факт загрози їх життю та здоров`ю, про що було складено відповідні акти. Печерською районною радою в місті Києві державною адміністрацією як органом опіки та піклування було прийняте рішення відібрати малолітніх дітей, згідно з розпорядженням від 27.08.2019 №572 «Про відібрання дітей». Малолітні діти були направлені до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАДИТ» у зв`язку з підозрою на політравму, для повного обстеження та винесення діагнозу. 28.08.2019 по факту побиття дітей було відкрито кримінальне провадження в Печерському УП за №12019100060003665 за ч.1 ст.166 КК України. 04.09.2019 була проведена психологічна робота з дітьми у «Зеленій кімнаті» Солом`янського УП ГУНП у м.Києві. За результатами обстеження - діти перебували в агресивному родинному середовищі, де батько [PERSON] в переважній більшості здійснював психологічне та фізичне насильство над дітьми під тиском матері-усиновительки. Мати дітей [PERSON] активно застосовувала до всіх дітей як психологічне так і фізичне насильство. В родині усиновлювачів відбувалось насильницьке насадження дітям релігійності усиновлювачів. 09 вересня 2019 року дітей було влаштовано до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей». У зв`язку з тим, що діти, в силу свого віку не можуть захистити свої права, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як органу опіки та піклування просить суд скасувати усиновлення вищезазначених дітей та внести зміни до актових записів про народження дітей. Представником відповідачів було надано відзив на позов, в якому зазначається, що відповідачі категорично заперечують наявність обставин, на які посилається позивач. На думку відповідачів рішення про відібрання дітей було прийняте всупереч закону, оскільки виняткових обставин при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дітей не було. Відповідачі заперечують факти жорстокого поводження з дітьми, у зв`язку з чим просять відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.02.2020 у справі №757/825/20-ц справу за позовною заявою Печерської районної у місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - директор Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» про скасування усиновлення передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 суддею у справі визначено суддю [PERSON] Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 суддею у справі визначено суддю Якимець О.І. у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Ухвалою судді від 24.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.06.2021 у справі №757/825/20-ц закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник третьої особи просила позов задовольнити в повному обсязі, зазначила, що діти були у тяжкому стані, піддавались домашньому насильству, не хочуть повертатися до усиновлювачів та бути з ними пов`язаними, просять скасувати усиновлення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, дату та час судового засідання. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, суд дійшов наступних висновків. 17 квітня 2019 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області у справі №496/601/19 заяву кандидатів в усиновлювачі [PERSON] та [PERSON] про усиновлення малолітніх [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] задоволено, оголошено останніх усиновлювачами, змінено прізвища, ім`я та по батькові дітей (згідно з національними традиціями), дати і місце їхнього народження, відомості про батьків /арк.спр.72-74/. Так, [PERSON] , [INFO] у смт. Хлібодарське Одеської області, став [PERSON] , [INFO] у м. Києві; [PERSON] , [INFO] у м. Одеса Одеської області, став [PERSON] , [INFO] у м. Києві, а [PERSON] , [INFO] у м. Одеса Одеської області, став [PERSON] , [INFO] у м. Києві. 04 червня 2019 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2019 у справі №496/601/19 набрало законної сили і усиновлювачам видано 07 червня 2019 року свідоцтва про народження дітей з внесеними змінами, відповідно до судового рішення про усиновлення /арк.спр.45-47/. Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2019 року відповідач [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] стали на облік як внутрішньо переміщені особи, з фактичним місцем проживання у [ADDRESS] . У серпні до Служби у справах дітей та сім`ї надійшов телефонний дзвінок від громадянки, яка зазначила, що за адресою: [ADDRESS] , вона зустріла побитих дітей з батьками, які поводили себе агресивно, тому громадянка викликала поліцію, яка доставила дітей та батьків до сектору ювенальної превенції відділу превентивної діяльності Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві. Відповідно до Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 800, до відділення ювенальної превенції вийшли працівники Служби у справах дітей та сім`ї, працівники Печерського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, медики для проведення оцінки рівня безпеки дітей, під час якої підтверджено факт загрози життю та здоров`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , про що складено відповідний акт, затверджений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866. Розпорядженням Печерської РДА від 27 серпня 2019 року № 572 ухвалено відібрати у батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , у зв`язку із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей /арк.спр.85/. 28 серпня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019100060003665 з попередньою кваліфікацією за частиною першою статті 166 Кримінального кодексу України (злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування). Також 28 серпня 2019 року діти були госпіталізовані до відділення педіатрії Дитячої клінічної лікарні № 7 Печерського району м. Києва як такі, що залишені без батьківського піклування, і проведено їхній огляд, згідно з яким встановлено, що діти соматично здорові, але мають забої та тілесні пошкодження: [PERSON] - множинні забої голови, тулуба, забої поперекового відділу хребта, [PERSON] - множинні забої голови і тулуба різного ступеня, садна лівої ушної раковини, [PERSON] - садна на спині та грудного відділу /арк. спр. 91, 95, 99, 100/. 28 серпня 2019 року заступником головного лікаря НДСЛ «Охматдит» повідомлено Службу у справах дітей Печерської РДА про травми, які мали діти при зверненні 27 серпня 2019 року, за їхніми словами, нанесені їм батьком - [PERSON] , із проханням здійснити інспектування родини та надати необхідну допомогу дітям, які постраждали від жорстокого поводження, згідно із Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» /арк. спр. 102/. З 09 вересня 2019 року малолітні діти перебувають у Центрі допомоги дітям «Місто щасливих дітей». Згідно з листами директора Центру допомоги дітям «Місто щасливих людей» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були налякані усиновлювачами, піддавались психологічному та фізичному насильству з боку усиновлювачів та не мають жодної прихильності до останніх. Центр допомоги дітям «Місто щасливих людей», діючи виключно в інтересах дітей, зазначає, що лише остаточне визначення соціально-правого статусу дітей дасть можливість створити ситуацію передбачуваності і захищеності дітей. Згідно з узагальненим висновком спеціаліста від 04.09.2019 результати психологічного дослідження [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) показали, що діти перебували в агресивному родинному середовищі, де батько [PERSON] ( [INFO] ) в переважній більшості здійснював психологічне та фізичне насильство над дітьми під тиском матері-усиновительки (його дружини), при цьому застосовував до двох старших дітей переважно пасок із пряжкою. Матір-усиновителька зазначених дітей - [PERSON] ( [INFO] ) активно застосовувала до всіх них як психологічне так і фізичне насильство (била паском, а особливо залізною пряжкою, полишаючи на тілі дітей синці, турсала, тягала за вуха, товкла обличчям об зошити тощо). В родині усиновлювачів відбувалось насильницьке насадження дітям релігійності усиновлювачів. Також в сім`ї [PERSON] застосовувались покарання дітей через обмеження в їжі, переведення старшого сина [PERSON] (10 років) в якості покарання на хліб та воду на тривалий час (до 20 діб). До дітей не проявлялися з боку усиновителів необхідні для них види батьківської взаємодії, як: батьківські дотики, емоційна підтримка, повага, спільна гра, читання казок тощо. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дитини відносно: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), у дітей наявні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження, а саме: численні травми на тілі дітей. Згідно з висновками експертних-досліджень (а.с.89-90, 93-94, 97-98) у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було виявлено тілесні ушкодження. Однак відсутність медичної документації, в тому числі результатів додаткових досліджень не дозволяє судити про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень згідно з п.п.4.13.1, 4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20.01.2021 у справі №757/47412/19-ц задоволено позов Печерської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] про відібрання малолітніх дітей, позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Відібрано малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від [PERSON] та [PERSON] . Позбавлено [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно синів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] та з [PERSON] аліменти на користь малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 50 % всього заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2019 року і до досягнення повноліття [PERSON] . Рішення Печерського районного суду м.Києва від 20.01.2021 у справі №757/47412/19-ц набрало законної сили 20.02.2021. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Як роз`яснив Верховний суд України в постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан та інше. Підсумовуючи наведене, можна дійти висновку про те, що однією з головних критерій щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед сімейному вихованні. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. Так, згідно з ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду (ч. 4 ст. 238 СК України). Відповідно до ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У цій справі Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про скасування усиновлення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 СК України, оскільки усиновлення суперечить інтересам усиновлених дітей, не забезпечує їх сімейного виховання. Зокрема, зазначивши, що проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у родині, де батьки їх принижують, завдають їм фізичного болю та психологічних страждань суперечить інтересам дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20.01.2021 у справі №757/47412/19-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що малолітні діти піддавалися фізичному і психологічному насиллю збоку відповідачів-усиновлювачів, подані останніми докази, а саме медичні довідки, не спростовують такого висновку, діти не бажають проживати разом із відповідачами, відчувають страх і паніку навіть від згадок про них. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухилялися від належного виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, виявляли не турботу і любов до своїх синів, а навпаки діти піддалися фізичному і психологічному насиллю з їхнього боку. Враховуючи викладене, під час розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що перебування малолітніх дітей з батьками суперечить їх інтересам і не забезпечує їм сімейного виховання, а тому вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню у частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Суд також зазначає, що відповідно до чинного законодавства усиновлення дітей провадиться задля забезпечення стабільних та гармонійних умов життя дітей, а опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток усиновлених дітей. Однак згідно досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, суд установив, що усиновлені діти піддавались як психологічному так і фізичному насильству зі сторони своїх усиновлювачів, які негідно поводилися та не забезпечили належного сімейного виховання цих дітей. Суд приходить до переконання, що в даному випадку скасування усиновлення буде якнайкраще відповідати інтересам дітей, оскільки стосунки між усиновленими та усиновлювачами не склалися, діти не бажають спілкуватися з усиновлювачами та підтримувати з ними якісь стосунки, усиновлення суперечить їх інтересам та не забезпечує стабільних та гармонійних умов їхнього життя, а також негативно впливає на їхній емоційний та психологічний розвиток, оскільки діти піддавалися психологічному та фізичному насильству з боку своїх усиновлювачів. Протилежних доказів суду надано не було. Суд вважає, що навпаки - не скасування усиновлення, в даному випадку буде суперечити найважливішим інтересам цих дітей. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшов об`єктивне підтвердження факт того, що усиновлення суперечить інтересам дітей та не забезпечує їм сімейного виховання, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно із ч. 5 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по-батькові, які вона мала до усиновлення. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір, суд застосувавши наведені вище положення СК України, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved