Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач 08 січня 2019 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини, визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 18 вересня 2017 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири № 59, яка розташована в будинку № 2 по вул. Савкіна в м. Дніпрі. Позивач і її син [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв. Позивач у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний термін з дня відкриття спадщини не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Позивач є людиною похилого віку, їй 81 рік, перебуває на диспансерному обліку у КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» ДМР з діагнозом ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ст., серцева недостатність І ст., церебральний атеросклероз, кровяний тиск. 12 грудня 2017 року позивач під час запаморочення впала, внаслідок чого отримала перелом променевої кістки руки зі зміщенням. В березні 2018 року, наприкінці встановленого законом строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], її стан здоровя ще більш погіршився, кровяний тиск зовсім не зменшувався. 18 березня 2018 року в останній день встановленого законом строку для прийняття спадщини, позивач дуже погано почувалась та звернулась до амбулаторії № 7 КНП «ДЦПМСД №5» ДМР, за призначенням лікаря пройшла обстеження (електрокардіограма), 19 березня 2018 року сімейний лікар амбулаторії № 7 КНП «ДЦПМСД № 5» ДМР за результатами електрокардіограми виявив ускладнення стану здоровя, повязані з ішемічною хворобою серця, дифузним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою, атеросклерозом і призначив їй амбулаторне лікування. Позивач просила суд визнати поважною причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого 18 вересня 2017 року. Визначити позивачу додатковий строк, який дорівнює два місяці після набрання чинності рішенням суду за її позовом, достатній для звернення до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] з метою подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 18 вересня 2017 року. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у заяві від 28.01.2019 року просила розглядати справу за її відсутності за наявними у справі доказами. Представник відповідача територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпропетровської міської ради у заяві від 28.01.2019 року письмово просив розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. У відзиві на позовну заяву зазначила, що хворобливий стан позивача не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, письмово просила розглядати справу без її участі відповідно до діючого законодавства. Третя особа [PERSON] у заяві від 21.01.2019 року просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 18 вересня 2017 року помер [PERSON] (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири № 59, яка розташована в будинку № 2 по вул. Савкіна в м. Дніпрі. Вказана квартира належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 квітня 1994 року АП «Дніпровськпромбуд», право власності зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР 13 квітня 1994 року, записано в реєстрову книгу № 40п-21 (а.с. 12). 22 грудня 2018 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 18.09.2017 року. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 22 грудня 2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 18.09.2017 року, у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є людиною похилого віку, їй 81 рік, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №5» ДМР з діагнозом ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ст., серцева недостатність І ст., церебральний атеросклероз, кровяний тиск (а.с. 15, 16). 12 грудня 2017 року позивач отримала перелом променевої кістки руки зі зміщенням, внаслідок чого протягом тривалого часу лікувалась (а.с. 16а-18). 18 березня 2018 року в останній день встановленого законом строку для прийняття спадщини, позивач дуже погано почувалась та звернулась до амбулаторії № 7 КНП «ДЦПМСД № 5» ДМР, за призначенням лікаря пройшла обстеження (електрокардіограма), 19 березня 2018 року сімейний лікар амбулаторії № 7 КНП «ДЦПМСД № 5» ДМР за результатами електрокардіограми виявив ускладнення стану здоровя, повязані з ішемічною хворобою серця, дифузним кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою, атеросклерозом, призначив амбулаторне лікування (а.с. 19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Враховуючи фактичні обставини справи, проаналізувавши доводи позивача з приводу поважності пропуску строку для прийняття спадщини та надані докази для підтвердження вказаних обставин, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку, передбаченого на звернення із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим вважає за необхідне позов задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved