Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Перший заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Заставнівської РДА звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути із останнього на користь Заставнівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення в розмірі 5645,40 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 12015260090000254 від 28 вересня 2015 року по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 28.09.2015 о 04:30 год., [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 державний номерний знак [NUMBER], рухався автодорогою з гравійно-піщаним покриттям сполученням Заставна - Чуньків в напрямку с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області. Під час руху водій [PERSON] не врахував дорожню обстановку, проявив самовпевненість в своїх діях, не переконавшись, що це буде безпечним, не обрав безпечну швидкість руху, не правильно застосував прийоми керування, в результаті чого втратив контроль над автомобілем, внаслідок чого стався занос керованого ним автомобіля , виїзд його за межі проїзної частини дороги, перекидання та наїзд на дерево. В результаті даної ДТП пасажири автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 державний номерний знак [NUMBER] отримали тілесні ушкодження. У ході проведення досудового розслідування встановлено, що потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Заставнівській центральній районній лікарні з 28.09.2015 по 01.10.2015, оскільки внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна навколо обох вушних раковин, в ділянці шиї. Дрібні забійні рани на китицях обох рук. Епі-та субдуральна гематома лівої гемісфери головного мозку. Субарахноїдальний крововилив головного мозку. Забій головного мозку. Перелом кісток склепіння та основи черепа, уламковий перелом правої тім'яної кістки. Підшкірні гематоми правого плеча. Закритий перелом правої ключиці зі зміщенням відламків, які відповідно до висновку експерта № 272 від 29.02.2016 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно довідки, наданої Заставнівською ЦРЛ від 19.02.2016, витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] за 4 ліжко-днів, які вона провела в реанімаційному відділенні лікарні, складають 3557, 33 грн. Крім того, потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини ІУ п'ясної кістки правої кісті, які у відповідності до висновку експерта № 1531 від 22.12.2015 відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров'я. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Заставнівської ЦРЛ з 28.09.2015 по 09.10.2015. Згідно довідки наданої Заставнівською ЦРЛ від 02.12.2015, витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] за 11 ліжко-днів складають 2088,07 грн. Вироком Заставнівського районного суду від 27.09.2016 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на два роки та покладено на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України. Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 29.11.2016 [PERSON] змінено покарання, а саме на три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання з випробуванням терміном на два роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК. Позивач посилається на те, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілих від цього злочину. Лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] проводилося Заставнівською ЦРЛ, яка фінансується за рахунок державного бюджету Заставнівської РДА. У зв'язку із цим, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, яка полягає у здійсненні витрат на лікування потерпілих від злочину, завдана державі. Оскільки при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] цивільний позов не пред'являвся, відповідно питання про стягнення шкоди з [PERSON] завданої кримінальним правопорушенням не вирішувалося, то перший заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Заставнівської РДА звернувся із позовом про відшкодування даних витрат до суду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні перший заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури - прокурор Шевчук П.В. позов підтримав повністю, обґрунтував його вищенаведеним. Представник позивача Заставнівської РДА- Буйновська С.І. в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. [PERSON] зазначив, що згідний сплатити витрати Заставнівська ЦРЛ за медикаменти частково, оскільки ліки, які призначалися згідно рецепту лікаря на лікування [PERSON] та [PERSON] він купляв особисто за свої кошти. Крім того він приносив продукти харчування для них. Представиник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідач погоджується відшкодувати витрати медичного закладу на лікування потерпілих, за виключенням вартості медикаментів, які призначалися на їх лікування, але не придбавалися за кошти лікарні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.09.2015 о 04:30 год., [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 державний номерний знак [NUMBER], рухався автодорогою з гравійно-піщаним покриттям сполученням Заставна - Чуньків в напрямку с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області. Під час руху водій [PERSON] не врахував дорожню обстановку, проявив самовпевненість в своїх діях, не переконавшись, що це буде безпечним, не обрав безпечну швидкість руху, не правильно застосував прийоми керування, в результаті чого втратив контроль над автомобілем, внаслідок чого стався занос керованого ним автомобіля , виїзд його за межі проїзної частини дороги, перекидання та наїзд на дерево. В результаті даної ДТП пасажири автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 державний номерний знак [NUMBER] отримали тілесні ушкодження. [PERSON] внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна навколо обох вушних раковин, в ділянці шиї. Дрібні забійні рани на китицях обох рук. Епі-та субдуральна гематома лівої гемісфери головного мозку. Субарахноїдальний крововилив головного мозку. Забій головного мозку. Перелом кісток склепіння та основи черепа, уламковий перелом правої тім'яної кістки. Підшкірні гематоми правого плеча. Закритий перелом правої ключиці зі зміщенням відламків, які відповідно до висновку експерта № 272 від 29.02.2016 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини ІУ п'ясної кістки правої кісті, які у відповідності до висновку експерта № 1531 від 22.12.2015 відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров'я. Згідно вироку Заставнівського районного суду від 27.09.2016 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на два роки та покладено на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України (а.с. 7-11). Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 29.11.2016 вирок Заставнівського районного суду від 27.09.2016 щодо [PERSON] в частині призначення йому покарання скасовано та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання з випробуванням терміном на два роки та покладено обов'язки , згідно ст. 76 КК України (а.с. 12-14). Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у визначених законом випадках. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено вищевказаною статтею, а також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Право прокурора на звернення до суду, в тому числі для захисту інтересів держави, передбачено також ст.45 ЦПК України згідно якої прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 вказаної статті передбачено те, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Право на звернення прокурора до суду з позовами даної категорії в інтересах держави передбачено також постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат». Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.06.1993. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.06.1993 року ( далі Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п.4 вказаного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Нормами п. 34 ст. 66 Бюджетного кодексу України та ч. 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету. Головними розпорядниками бюджетних коштів на вищевказані цілі, згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України можуть бути місцеві державні адміністрації та структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій. Судом встановлено, що головним розпорядником за видатками на фінансування комунального закладу «Заставнівська центральна районна лікарня» визначено Заставнівську районну державну адміністрацію, що підтверджується статутом, затвердженим рішенням Х позачергової сесії Заставнівської районної ради VII скликання від 05.12.2016 (а.с. 19-28). Як передбачено п.3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухвалені вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокуратури. Підставами для представництва прокурором інтересів держави в даній справі у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є те, що шкода, завдана державі внаслідок вчинення злочину [PERSON] по сьогоднішній день не відшкодована у зв'язку із тим, що ні закладом охорони здоров'я, ані розпорядником бюджетних коштів, як під час розгляду кримінального провадження по суті, так і після ухвалення вироку по даний час заходів щодо відшкодування вказаної шкоди не вжито. Суд вважає, що звернення прокурора до суду з даним позовом про стягнення коштів є обґрунтованим, оскільки несплата відповідачем витрат, понесених Заставнівською ЦРЛ, яка фінансується з бюджету, в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на його поповнення, що суттєво порушує інтереси держави. Судом встановлено, що потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Заставнівській центральній районній лікарні з 28.09.2015 по 01.10.2015. Згідно довідки, наданої Заставнівською ЦРЛ від 19.02.2016, витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] за 4 ліжко-днів, які вона провела в реанімаційному відділенні лікарні,складають 3557, 33 грн.( а.с.29). Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Заставнівської ЦРЛ з 28.09.2015 по 09.10.2015. Згідно довідки наданої Заставнівською ЦРЛ від 02.12.2015, витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] за 11 ліжко-днів складають 2088,07 грн.( а.с.30) Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позов пред'явлений прокурором в межах своїх повноважень, належними та допустимими доказами підтверджено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON], Заставнівська ЦРЛ понесла витрати на лікування потерпілих від злочину [PERSON] та [PERSON], між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний звязок, що встановлено вироками Заставнівського районного суду Чернівецької області та апеляційного суду Чернівецької області, які набрали законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню цих витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] Разом з цим, визначаючи розмір витрат, що підлягають відшкодуванню медичній установі, суд приходить до наступного висновку. В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів (витребуваних згідно ухвали суду): історії хвороби [PERSON], яка знаходилася на стаціонарному лікуванні в Заставнівській ЦРЛ в реанімаційному відділенні з 28.09.2015 по 01.10.2015 та [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 28.09.2015 по 09.10.2015; інформації про медикаменти, які були використані та придбані за кошти медичного закладу під час їхнього лікування, а також та їх вартість, вбачається що вартість медикаментів, які використовувалися на лікування [PERSON] становить 642,71 грн, а не 587,20 грн. як зазначено в довідці Заставнівською ЦРЛ від 19.02.2016. Вартість медикаментів, які використовувалися на лікування [PERSON] становить 47,98 грн, а не 364,14 грн. як зазначено в довідці Заставнівською ЦРЛ від 02.12.2015. Крім цього, дослідивши в судовому засіданні медичні картки стаціонарно хворих [PERSON] ( №4534) та [PERSON] ( №4536) судом встановлено, що при визначенні суми витрат на медикаменти в супереч до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, Заставнівською ЦРЛ включено вартість медичних препаратів, які призначалися [PERSON], але не придбавалися за кошти медичного закладу (маніт, лізін, глюкоза, тівортін). Відтак, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 3162,43 грн., без врахування витрат на медикаменти для лікування [PERSON], які не придбавалися за кошти медичного закладу, а також на суму 1771,91 грн. (відповідно встановивши, що на медичні препарати для лікування [PERSON] медичним закладом витрачено 47,98 грн.) Враховуючи наведене, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь Заставнівської районної державної адміністрації, витрати на стаціонарне лікування, потерпілих [PERSON] та [PERSON] в сумі 4934,34 грн. Оскільки позов у даній цивільній справі заявлено в інтересах держави в особі Заставнівської РДА, яка являється юридичною особою, і такі позивачі у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду звільняються від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені частково (на 87,41%), то суд вважає, що судовий збір в сумі 1398,56 грн. належить стягнути з відповідача в дохід держави згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.1206 ЦК України, «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.06.1993,

Outcome: partial