Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], та просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 25.06.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2007-ПМ-74, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 125000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,00% на рік, з кінцевим терміном повернення 18.05.2010 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року та договором поруки з відвідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 02.06.2011 року у розмірі 159045,75 грн., яка складається з наступного: 69750 грн. - заборгованості за кредитом, 58834,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 30461,38 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Просив стягнути відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року у розмірі 159845,75 грн., 200 грн. за договором поруки №167 від 20.10.2010 року, і судові витрати. Відповідачі позов не визнали. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2013 року відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення в оскаржуваній частині, згідно п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав. Відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 25 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитну угоду № 2007-ПМ-74 (а. с. 12-14), відповідно до якої банк в рамках програми мікрокредитування надає кошти окремими частинами - траншами кредиту. Сума кожної частини, строк по кожному траншу кредиту оформлюється окремим договором про видачу траншу. Загальна сума кредиту в межах кредитної угоди: 125000 грн. Строк повернення кредиту та окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу траншу але не пізніше 18.05.2010 року зі сплатою 20% річних на суму залишку непогашеної заборгованості. 25.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про видачу траншу № 2007-ПМ-74/1 (а. с. 15), відповідно до якого сума траншу кредиту складає 125000 грн. Для отримання траншу кредиту не пізніше дати запланованого отримання траншу кредиту відповідач повинен надати в банк попередню вимогу у довільній формі із зазначенням траншу кредиту та строків його надання. 24.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про видачу траншу № 2007-ПМ-74/2 (а. с. 16), відповідно до якого сума траншу кредиту складає 24000 грн. 25.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави товару в обороті № 2007-ПМ-74 (а. с. 17-19), відповідно до якого вартість предмету застави складає 116280 грн. 25.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 2007-ПМ-74 (а. с. 19) у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року. 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року (а. с. 8-9). Враховуючи, що позивач не надав доказів отримання відповідачем [PERSON] коштів у сумі 125000 грн., тому суд не може вважати розрахунок заборгованості за кредитним договором № 207-ПМ-74 від 25.06.2007 року, наданий позивачем, вірним. Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що договір поруки, укладений між позивачем та [PERSON] на виконання [PERSON] своїх обов'язків за кредитною угодою № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року, припинено, оскільки позивач не надав суду доказів того, що поручителю [PERSON] направлялася вимога щодо погашення заборгованості за кредитною угодою № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року впродовж шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання. Між тим з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд не роз'яснив та не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Представник банку в апеляційному суді надав ордер-розпорядження та платіжне доручення щодо отримання [PERSON] 125000 грн. за договором № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року. Будь-які докази, які б спростовували отримання [PERSON] кредитних коштів, суду не надано. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 12 договору поруки № 2007-ПМ-74, укладеного 25.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON], сторони фактично встановили строк припинення порука 5 років /а. с. 19 зв./. Згідно кредитного договору № 2007-ПМ-74 від 25.06.2007 року строку виконання основного зобов'язання 18.05.2010 року, а з позовом банк звернувся 30.09.2011 року. Отже, колегія суддів вважає, що банк звернувся до суду в межах строку встановленого в договорі поруки договору поруки. За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку щодо солідарного стягнення боргу з позичальника та поручителів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині оскарження, з ухваленням нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення не оскаржено тому не переглядається.

Outcome: approved