Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 23.08. 2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір №DNНКР76410354 за яким він отримав кредит у розмірі 5200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08. 2009 року. Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши Заяву разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка» Стандарт) що складає між ним і Банком Договір. Відповідно до умов Договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Свої зобов'язання Банк виконав повністю. Відповідач же, порушив умови Договору і, станом на 31.07. 2012 року, має заборгованість перед Банком на загальну суму 51397,29 грн., яку і просять стягнути на їх користь із відповідача та судовий збір - 513,97 грн. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Позивач, в наданій до суду письмовій заяві, просить розглядати справу у їх відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.148). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлялися своєчасно та належним чином але в судові засідання, призначені на 13.00 год. 29.05. 2013 року, 14.00 год. 16.06.2014 року, 13.00 год. 01.07. 2014 року не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надали. Про своєчасність отримання ними судових повісток про виклик свідчать розписки про отримання судових повісток 22.05. 2014 року, 02.06. 2014 року, 18.06. 2014 року. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін. Зі згоди позивача, яка викладена в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що Банк є публічним акціонерним товариством, юридичною особою та має банківську ліцензію на надання банківських послуг (а.с.11,13,14). 23.08. 2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір №DNНКР76410354 за яким він отримав кредит у розмірі 5200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08. 2009 року(а.с.4,6-9). Відповідно до п.5.5 Договору термін позовної давності сторони погодили тривалістю у 5 років (а.с.9) Кредитний договір відповідає вимогам ст.ст. 626-628, 1054,1055 ЦК України і відповідно до ст.629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Свої зобов'язання згідно Договору Банк виконав, що підтверджується фотокопією рахунку №726 від 23.08. 2006 року з якого вбачається, що згідно умов договору Банк на рахунок ФЛП [PERSON] перерахував 4500 гривень за придбання [PERSON] телевізора та домашнього кінотеатру (а.с.4-6). Фотокопією акту прийому-передачі товару №DNНКР76410354 від 23.08. 2006 року підтверджено що продавець [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняв товар, а саме телевізор та домашній кінотеатр, загальною вартістю 4500 гривень (а.с.5). В порушення умов Договору відповідач, станом на 31.07. 2012 року має загальну заборгованість перед Банком у розмірі 51397,29 гривень, яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом - 5200,00 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 18222,52 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25051,09 грн., А також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., - штраф (процентна складова) - 2423,68 грн. Розмір заборгованості підтверджується належним розрахунком (а.с.3). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.5.1 Договору, при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт) - при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за Договором у розмірі 25051,09 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2423,68 грн. - штраф (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вбачається, що вимоги Банку підтверджені належними та допустимими доказами. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказав на таке. У серпні 2006 року він дійсно намагався оформити кредит. Для цього передав консультанту Банку свої документи - паспорт і ідентифікаційний номер. В процесі оформлення кредиту підписував бланки та квитанції. Пакет документів було направлено до Києва. Приблизно через годину йому повідомили що в наданні кредиту йому відмовлено. Документи які він підписував йому не повернули. Вважає що причиною відмови стало те, що його раніше було засуджено за ч.1 ст. 364 КК України. На його думку ніякий договір він із Банком не укладав, нічого, в тому числі і акт прийому-передачі товару, не підписував. Протягом шести років до нього з цього приводу ніхто не звертався але в 2012 році зателефонували невідомі, представилися колекторами Банку та стали вимагати повернення кредиту. Він же ні до кого не звертався, запропонував вирішувати питання у судовому порядку(а.с.23,24). У своїх письмових поясненнях, представник Банку вказує, що підписана позичальником заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам складає кредитно-заставний договір. Ці документи підписуються сторонами тільки після отримання згоди Банку на надання кредиту. Крім того документи не могли направлятися до м. Києва оскільки юридична адреса Банку - м. Дніпропетровськ(а.с.66). Вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує, що він намагався отримати кредит і звертався до представника Банку. У своїй письмовій заяві він одночасно стверджує, що підписував документи для оформлення кредиту і навіть потім вимагав щоб представник Банку йому їх повернув і в той же час вказує, що ніяких документів не підписував. З приводу встановлення достовірності його підписів подав письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи яка ухвалами суду від 15 січня 2013 року, 27 серпня 2013 року і 06 березня 2014 була призначена. Перед експертом були поставлені запитання - чи виконані [PERSON] підписи на вищевказаних Заяві позичальника та акті прийому-передачі товару. Для забезпечення проведення експертизи із Банку були витребувані оригінали Заяви позичальника та акту прийому-передачі товару(а.с.74-76). Оскільки [PERSON], на пропозиції експерта, які йому були доведені судом, не надав додаткові матеріали, проведення експертизи виявилося неможливим. Справа в експертну установу направлялася тричі, що підтверджується повідомленнями експертної установи. Про наслідки ухилення від участі у експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України, [PERSON] попереджався (а.с.86, 87,89,91,94, 98,100, 153-155, 161,164, 167, 171, 174, 203-204, 206,208). Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких обставин суд вважає, що відповідачем [PERSON] не доведено, оскільки крім іншого і не надано жодних доказів на підтвердження того, що підписи на Заяві позичальника та Акті прийому-передачі товару виконані не ним. З пояснень [PERSON] вбачається, що з приводу неправомірних на його думку дій працівників Банку він до правоохоронних органів не звертався. Отже належними та допустимими доказами відповідач [PERSON] вимоги позивача не спростував. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 513,97 грн. (а.с.15). Сукупність наведених доказів та їх належна оцінка і дають суду підстави для повного задоволення заявлених позивачем вимог. На підставі ст.ст.3,526, ч.1 ст. 546,549, 626-628, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10,11,32, 88, ч.1 ст. 146, ст.ст. 209,212,214-215, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved