Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач 05 січня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 23 квітня 2015 року відповідачка взяла в борг грошову суму в розмірі 5356,60 грн. і зобовязалася повернути суму боргу за першою вимогою, про що останньою була написана розписка. Повторно, 06 листопада 2015 року взяла у позивача в борг грошову суму в розмірі 20\~700 грн. і зобовязалась повернути за першою вимогою. Однак, відповідач грошові кошти не повернула. Позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 26\~056,60 грн. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року [PERSON]взяла у борг у [PERSON],60 грн., які зобовязувалася повернути за першою вимогою, про що відповідачем була написана розписка (а.с.5). Встановлено, що 06 листопада 2015 року [PERSON]взяла у борг у [PERSON] 20\~700 грн., що підтверджуються розпискою (а.с.4). Судом встановлено, що заборгованість за договорами позики відповідач не повернув і відповідач ухиляється від повернення грошових коштів до теперішнього часу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. В силу ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу за договорами позики у розмірі 26\~056,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмір 551,20 грн.

Outcome: approved