Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

ПАТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення як з солідарних боржників суми заборгованості за кредитним договором № КФ(07)239-06 від 18.12.2006 року у розмірі 30 104 грн. 93 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 18.12.2006 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК» і [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № КФ(07)239-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 143 925 грн. із терміном погашення 16.12.2011 року, а позичальник зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з графіком, який є додатком № 1 до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки № П(07)239-06 від 18.12.2006 року між банком та [PERSON] (поручитель), за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання всіх боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором. Позичальником не виконується встановлений графік погашення кредиту, кредитні кошти у встановлений строк не повернуто, у зв'язку з чим станом на 11.03.2014 року розмір заборгованості перед банком за кредитним договором складає 30 104 грн. 93 коп., у т.ч. 9 581 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 1 682 грн. 02 коп. прострочена заборгованість по відсотках, 18 841 грн. 91 коп. пеня. У зв'язку з цим, позивач звернувся в суд з даним позовом. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 509, 526, 541, 543, 553, 554, 610-612, 615, 1049, 1054 ЦК України. Відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності за вимогами банку про стягнення пені, з посиланням на пропущення встановленого строку для її стягнення. Крім того, відповідачем [PERSON] подані письмові заперечення, відповідно до яких останній проти позовних вимог заперечує, зазначає зокрема, що розрахунок виконаний позивачем, починаючи з 21.08.2008 року Порівнюючи графік сплати платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору, можна встановити, що на вказану дату прострочки платежу не було в будь-якому обсязі, оскільки нарахована сума відсотків в розмірі 1444 грн. 10 коп. є навіть меншою тієї, яка мала була б нарахована при сплаті по графіку. Виходячи з цього, визначена сума заборгованості за кредитним договором на 21.08.2008 року - 94 371 грн. 62 коп., нараховане відсотків 1441 грн. 41 коп. Позичальником з серпня 2008 року по липень 2011 року сплачувалася сума кредиту та проценти за користування кредитом. Станом на 03.08.2011 року усі зобов'язання за кредитним договором позичальником виконані в повному обсязі - сплачений кредит в повному обсязі, сплачені всі відсотки за користування кредитом. Всього позичальником сплачено за кредитним договором суму 206 631 грн. 68 коп., з яких 143 925 грн. тіла кредиту, 62 706 грн. 68 коп. відсотків. Сума сплачених відсотків зменшилася за рахунок зменшення розміру кредиту порівняно з графіком у зв'язку із сплатою кредиту частинами достроково. Відповідач [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав письмові заперечення, відповідно до яких проти позовних вимог заперечує та зазначає, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором встановлений 16.12.2011 року, а отже в розумінні ст. 559 ЦК України останнім терміном звернення банку з вимогою до поручителя щодо погашення заборгованості є 16.05.2012 року. Позивач звернувся до суду 12.03.2014 року, тобто строк вимоги за договором поруки банком пропущений. Відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення боргу з поручителя. В ході розгляду справи позивачем поданий уточнений розрахунок заборгованості по кредитному договору № КФ(07)239-06 від 18.12.2006 року, згідно з яким станом на 01.10.2014 року заборгованість по тілу кредиту - 9 581 грн., заборгованість по відсоткам - 1682 грн. 02 коп., пеня на суму простроченої заборгованості - 18 841 грн. 91 коп. Загальна заборгованість становить 30 104 грн. 93 коп. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях останнього та просив у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне. 18.12.2006 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК» і [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № КФ(07)239-06, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 143 925 грн. на термін з 18.12.2006 року по 16.12.2011 року із щомісячним погашенням кредиту та оплатою відсотків за користування кредитом у відповідності з графіком (додаток №1, що є невід'ємною частиною цього договору) (п.1 договору). Відповідно до п. 2 вище вказаного договору розмір плати за користування кредитом складає 19% річних. У випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості за цим договором більш 5 днів, розмір плати за користування кредитом збільшується на 2%. Відповідно до п. 3 договору комісія за надання кредиту складає 2 878 грн. 50 коп. Згідно з п. 15 договору у випадку виникнення простроченої заборгованості, позичальник спочатку оплачує банку заборгованість по відсотках, потім по кредиту, в останню чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) і заподіяні збитки. Згідно з п. 16.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту (частини кредиту), відсотків за користування кредиту і термінів сплати комісії за надання кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18.12.2006 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК» і [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № П(07)239-06, згідно з п. 1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань [PERSON], які виникають із кредитного договору № КФ(07)239-06 від 18.12.2006 року, укладеного між банком та позичальником, а саме, погашення основної суми заборгованості в розмірі 143 925 грн.; сплату відсотків, нарахованих за користування кредитом у розмірі 19%; сплату пені за порушення термінів повернення кредиту (частини кредиту), термінів спати відсотків за користування кредитом та термінів сплати комісій за надання та управління (супровід) кредитом у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення; відшкодування збитків та витрат кредитора, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків за кредитним договором. Відповідно до п. 2 договору поруки у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором в термін, встановлений кредитним договором, кредитор має право звернути стягнення за борговими зобов'язаннями позичальника на майно та кошти поручителя. Відповідно до п. 4 договору поруки поручитель приймає на себе перед кредитором солідарну відповідальність за виконання позичальником боргових зобов'язань в строки і на умовах, передбачених кредитним договором, сплатити зазначену вище заборгованість за кредитним договором. Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на умовах кредитного договору № КФ(07)239-06 від 18.12.2006 року та договорі поруки № П(07)239-06 від 18.12.2006 року . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В ході розгляду справи судом досліджені розрахунки заборгованості за кредитним договором, надані банком, розрахунок погашення заборгованості за кредитним договором, наданий позичальником, квитанції про погашення тіла кредиту та відсотків. Аналізом наданих суду документів було встановлено, що з боку позичальника неналежним чином виконувались взяті на себе договірні зобов'язання зі своєчасної та в повному обсязі сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Внаслідок цього, за станом на 01.10.2014 року заборгованість позичальника за тілом кредиту становить 9 581 грн., заборгованість по відсоткам становить 1 682 грн. 02 коп. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного судочинства України. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства. Суду не надано доказів сплати вищевказаної заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Такими чином, позовні вимоги про стягнення суми 9 581 грн. заборгованості по тілу кредиту та 1 682 грн. 02 копе. заборгованості по відсоткам є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення суми 18 841 грн. 91 коп. пені за період з 12.12.2011 року по 12.12.2012 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення суми пені. Пеня нарахована позивачем за період з 12.12.2011 року по 12.12.2012 року. Позов подано до суду 13.03.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності за вимогою про стягнення пені. Поважних причин пропуску строків позовної давності за цією вимогою позивачем не наведено. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів суми 18841 грн. 91 коп. пені слід відмовити. Щодо доводів [PERSON] про припинення поруки в порядку ст. 559 ЦК України, у зв'язку з непред'явленням банку до нього вимог у строк до 16.05.2012 року, то вказані доводи судом до уваги не приймаються, у зв'язку з їх безпідставністю. Так, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В пункті 12 договору поруки від 18.12.2006 року № П(07)239-06 встановлено, що порука за цим договором припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання (строку повернення кредиту) не пред'явить вимоги до поручителя. Строк повернення кредиту встановлений в п. 1 кредитного договору № КФ(07)239-06 від 18.12.2006 року, і цією датою є 16.12.2011 року. Позов ПАТ «ТАСКОМБАНК» поданий до суду в межах трьох років від дати настання строку повернення кредиту. Отже, шестимісячний строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, в розумінні ст. 559 ЦК України, може застосовуватися лише у випадку, якщо іншого строку не встановлено в договорі поруки. В даному випадку, договором поруки від 18.12.2006 року № П(07)239-06 встановлений інший строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя. І, оскільки, норма ст. 559 ЦК України носить диспозитивний характер, то в спірному випадку слід керуватися умовами укладеного між сторонами договору. Таким чином, позичальник [PERSON] і поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед банком щодо повернення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Зобов'язання [PERSON], як поручителя, не припинились. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial