Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач 10.03.2015 року звернулася до суду з позовом до Луганської міської державної лікарні ветеринарної медицини про розірвання трудового договору, посилаючись на те, що вона є внутрішньо переміщеною особо з тимчасово окупованої території, але залишається в трудових відносинах з Луганською міською державною лікарнею ветеринарної медицини і немає змоги самостійно розірвати трудовий договір, у звязку з чим була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території в розумінні ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. На даний час позивач перебуває в трудових відносинах з Луганською міською державною лікарнею ветеринарної медицини, що підтверджується трудовою книжкою, Наказом №7-к від 03.03.2014 року (а.с.6-7). Місцезнаходження вказаного роботодавця є м. Луганськ, квартал Шевченка, 47 б. У липні 2014 року позивач була змушена покинути своє постійне місце проживання внаслідок проведення на відповідній території антитерористичної операції та загрози її життю та здоровю. У звязку з наявністю відповідних обставин, позивач не має змоги подати заяву про звільнення з роботи вказаному роботодавцю. Відповідно до ч.1 ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, зокрема в разі переїзду на нове місце проживання, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Так, враховуючи, що [PERSON] не може продовжувати роботу у відповідача оскільки переїхала на нове місце проживання в іншу місцевість, а також її бажання звільнитися, у суду наявні правові підстави для її звільнення за власним бажанням, а саме: у звязку з переїздом на нове місце проживання в іншу місцевість згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до абзацу 2 п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року, при розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство повязує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Оскільки позивач не звільнена з останнього місця роботи, вона не може звернутися до органів служби зайнятості та отримати статус безробітного, так як відноситься до категорії зайнятого населення згідно ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом [PERSON] до Луганської міської державної лікарні ветеринарної медицини про розірвання трудового договору підлягає до задоволення.

Outcome: approved