overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач 02.06.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. 13.07.2010 року у них народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. З листопада 2014 року відповідач не підтримує з нею відносин, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо сина. Вона працює комірницею в ПАТ «Нікопольський хлібокомбінат», отримує мінімальну заробітну плату. Цих коштів не вистачає для нормального життєвого рівня сімї та повноцінного розвитку неповнолітньої дитини. Місце роботи відповідача їй не відоме. Інших дітей він не має. Стан його здоровя та матеріальне становище дозволяє відповідачу фінансово підтримувати свою малолітню дитину, однак відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.22). Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень проти позову, суду не надав (а.с.21,23). Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. 13.07.2010 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого Серія 1-КИ № 304188, видане 11.08.2010 року, батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.3). З копії актового запису про народження № 348 від 11.08.2010 року (а.с.17), Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00015622708 від 24.08.2015 року (а.с.18,19) вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], внесені відповідно до ст.126 СК України на підставі спільної заяви батьків № 53/03-64 від 11.08.2010 року про визнання батьківства (підпис батька, підпис матері). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Дитина проживає з позивачем (а.с.4), перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач 02.06.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 07.06.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з березня 2016 року через різні погляди на права та обовязки подружжя. Вона та дитина неодноразового зазнавали психічного та фізичного насилля з боку відповідача. У лютому 2016 року відповідач умисно наніс їй тілесні ушкодження. Свідком сварок нерідко був їх син, що негативно впливає на його моральне та психічне здоровя. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу вважає неможливими та такими, що суперечать її інтересам та інтересам дитини. Примирення між ними неможливе. На даний час майнового спору немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Бєлова. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. В прохальній частині позовної заяви позивач просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, на збереження шлюбу категорично не згодна (а.с.3). 02.06.2016 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.8). Відповідач 16.08.2016 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.15). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з березня 2016. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 07.06.2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з березня 2016 року із-за різних поглядів на права та обовязки подружжя, психічного та фізичного насилля з боку відповідача. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. На даний час майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач 02.06.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2017 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 700, належить квартира [ADDRESS] ( раніше вул. Головка) у м. Нікополі Дніпропетровської області. Згідно п. 8.2. зазначеного договору, продавець [PERSON] зобовязуються знятися з реєстрації місця проживання у відчужуваній квартирі у строк до «05» травня 2017 року. Однак до цього часу у вказаній квартирі крім нього, залишається зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] В, що підтверджується довідкою ОСББ «Головко-11» від 23.05.2017 року. Від добровільного зняття з реєстрації відповідач ухиляється. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює йому перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, він вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. На підставі викладеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 96 у буд. 11 по вул. Головка у м. Нікополі Дніпропетровської області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем реєстрації, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі\~ст.224 ЦПК України\~розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~16,319,321,383,386,391\~ЦК України\~підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] ( раніше вул. Головка) у м. Нікополі Дніпропетровської області належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2017 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 700 (а.с. 5-7). Згідно п. 8.2. зазначеного договору, продавець [PERSON] зобовязуються знятися з реєстрації місця проживання у відчужуваній квартирі у строк до «05» травня 2017 року. (а.с. 6 на звороті). Згідно довідки ОСББ «Головко-11» від 23.05.2017 року, за адресою - [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.4). Також, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] з 14.07.1995 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 12). Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, він вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. У добровільному порядку відповідач не бажає вирішити спір. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач 02.06.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею, а відповідач з квітня 2017 року припинив надавати кошти на утримання дитини, хоча його стан здоров'я та матеріальне становище дозволяють надавати кошти на утримання сина, на даний час він працює електромонтером в РЕМ, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його заробітку доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, пояснила, що вона працює, її середня зарплата становить 4000-4200 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково, оскільки хоча він і працює офіційно, отримує заробітну плату в середньому 3500 грн., є працездатним, інших утриманців немає, інших аліментів не сплачує, однак він сплачує кредит за будинок, який він має утримувати, крім того, позивач також працює, її заробітна плата є більшою за його, тому згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні, син має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини, працює, отримує заробітну плату, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, які підлягають стягненню відповідно в частці від його заробітку. В той же час, суд враховує, що його можливості по сплаті аліментів в заявленому позивачем розмірі обмежені через наявність у нього кредитних зобов'язань, тому враховуючи розмір заробітної плати позивача та відповідача те, що обов'язок по утриманню дитини лежить не лише на відповідачу, а і на позивачу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково в розмірі 1/4 частини, що не позбавить відповідача можливості забезпечувати себе матеріальними благами для задоволення фізіологічних потреб. Визначений розмір 1/4 частки від заробітної плати відповідача, а також зарплата позивача дозволять забезпечити прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. На підставі викладеного вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач 02.06.2020 року звернувся до суду із зазначеним позовом (а.с.1), посилаючись на наступні обставини. 13.09.2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року стосунки з дружиною розладилися, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З березня 2020 року кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично їхня родина припинила своє існування та шлюбні відносини між ними припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. На даний момент сімейних стосунків у них не має, спільне господарство вони не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Після розірвання шлюбу донька залишиться проживати з відповідачем. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження по справі, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті (а.с.14,15). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.20). Вказав, що шлюбні відносини припинені з березня 2020 року, дитина буде проживати з відповідачем, майнового спору немає. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з березня 2020 року, майнового спору немає, дитина залишиться проживати з нею. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити « [PERSON] » (а.с.19). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 13.09.2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис № 485 (а.с.8). Сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2020 року через відсутність взаєморозуміння та сварки, що виникали між ними. Примирення між ними неможливе. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір`ю. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач 02.06.2021 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 17.08.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2020 року подружні стосунки припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння, різність характерів та поглядів на стосунки подружжя, зникнення почуття кохання та поваги один до одного. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 09.09.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.20). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.19). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 17.08.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №394 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2020 року подружні стосунки припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає відсутність в родині взаєморозуміння, різність характерів та поглядів на стосунки подружжя, зникнення почуття кохання та поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесений нею судовий збір (а.с.4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач 02.06.2021 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 19.06.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2020 року шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через втрату будь-якого взаєморозуміння та поваги один до одного, постійні конфлікти, приниження та образи. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Між ними досягнуто згоди про місце проживання дітей із матір`ю. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 09.09.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.25). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.24). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 19.06.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №218 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2020 року шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає втрату будь-якого взаєморозуміння та поваги один до одного, постійні конфлікти, приниження та образи. Також позивач зазначає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Примирення між сторонами неможливе, діти за згодою сторін після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачкою. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач 02.06.2021 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 25.10.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, з січня 2020 року шлюбні відносини фактично припинено, подружнім життям не живуть, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, несумісність характерів, втрата поваги та почуття кохання один до одного та інші побутові причини. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Майновий спір будуть врегульовувати добровільно або в іншому судовому провадженні. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 09.09.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.26). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.27). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 25.10.2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №605 (а.с.5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з січня 2020 року шлюбні відносини фактично припинено, подружнім життям не живуть, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає відсутності взаєморозуміння, несумісність характерів, втрата поваги та почуття кохання один до одного та інші побутові причини. Також позивач зазначає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Майновий спір сторони будуть врегульовувати добровільно або в іншому судовому провадженні. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесений нею судовий збір (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач 02.07.2014 звернувся до суду із зазначеним позовом , уточненим в ході розгляду справи до відповідачів, в якому просить : - зобов*язати відповідачів не чинити йому перешкод , у користуванні майном - квартирою [ADDRESS] та зобов*язати вказаних осіб надати йому дублікат клічів від вхідних дверей зазначеної квартири.[ADDRESS], вселити його у вказану квартиру. В позовній заяві посилається на те, що він є співласником квартири з відповідачами, має право власності на 1/9 її частину в порядку спадкування після смерті його батька; решта 8/9 її частини належить відповідачам. Відповідачі є його рідними: брат та мати. Тривалий час вони не пускають його до квартири, він немає від нею ключів, неодноразово звертався до житлово-комунальних органів, міліції з приводу перешкод відповідачів, але позитивного результату не досягнено і тому він звертається до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що раніше він проживав у цій квартирі, мав ключі, але відповідачі після смерті батька в період, коли він був співвласником квартири без його згоди змінили замки у вхідних дверях і цим також чинять йому перешкоди у користуванні вказаним житлом, оскільки ключі йому надано не було. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що частка позивача є набагато меншою, ніж їхні; він має інше житло, тому не потребує спірного житла, раніше він вчиняв скандали, намагався проживати у спірній квартирі з іншими особами. Відповідач [PERSON] пояснив, що він дійсно давав пояснення дільничному міліціонеру влітку 2014 року з приводу звернень [PERSON] щодо перешкод йому у користуванні вказаним житлом. Одночасно, в подальшому відповідачі та їх представник визнали факт наявності у позивача права власності на 1/ 9 частину спірного житла та небажання , (заперечення) відповідачів на користування ним позивача. З огляду на такі їх пояснення суд,

Outcome: approved