Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Київської області, [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, [PERSON], [PERSON], Баб»юк [PERSON], Баб»юк [PERSON], Баб»юк [PERSON]»я Іванівна, [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що Боярська лісова дослідна станція ще з радянських часів була користувачем лісових угідь, у тому числі і в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району (Хотівське лісництво), що підтверджується Проектом організації і розвитку лісового господарства 1988 року. З урахуванням Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації № 132 від 14 квітня 2003 року Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного університету надано в постійне користування 373,2 га земель для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області та видано Державний акт на право постійного користування серії Ш-КВ № 022928, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 552. На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 945 від 30 жовтня 2008 року Національний аграрний університет перейменовано в Національний університет біоресурсів і природокористування України. З метою присвоєння кадастрового номера вищевказаній земельній ділянці на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 169 від 06 березня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та п. 2 даного розпорядження передано в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. У подальшому на підставі листа Національного університету біоресурсів і природокористування України № 2608 від 07 жовтня 2009 року розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року внесено зміни в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року та викладено п. 2 даного розпорядження в новій редакції: «передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га, для ведення лісового господарства 361,2836 га, з них: 4,6003 сіножатей (сільськогосподарські землі), 351,1644 га лісів та лісовкритих площ, 3,1356 га забудованих земель, 2,3833 га землі під внутрішніми водами, 11,9330 га землі для ведення підсобного сільського господарства, в тому числі: ріллі-9,4080 га, під господарськими будівлями-1,1896 га, не рекультивовані землі-1,3354 га в межах Чабанівської селищної ради. На підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція) видано: Державний акт серії ЯЯ № 140063 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003 площею 11,330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003 для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000051; державний акт серії ЯЯ № 140064 на право постійного користування земельною ділянкою площею 229,0789 га з кадастровим номером 3222457401:02600265004 для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000049. В подальшому [PERSON] районною державною адміністрацією припинено право постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України на земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003. В подальшому на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року за рахунок вищевказаної земельної ділянки надано у власність та видано наступні державні акти громадянам: [PERSON], державний акт серії ЯЙ № 334044 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:02600265105 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON], державний акт серії ЯЙ № 334046 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:026002:5106 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; Баб»юку І.Р., державний акт серії ЯЙ № 334043 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5108 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; Баб»юк Д.І., державний акт серії ЯЙ № 334042 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5109 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON] державний акт серії ЯЙ № 334047 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:026002:5110 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON] державний акт серії ЯЙ № 334048 на земельну ділянку площею 0,1050 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5111 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Вищевказані громадяни через представника [PERSON] відчужили належні їм земельні ділянки [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року. Загальна вартість придбаних [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок становить 476600 грн.. Щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3222457401:02:002:5105, 3222457401:02:002:5106, 3222457401:02:002:5107, 3222457401:02:002:5108, 3222457401:02:002:5109, 3222457401:02:002:5110, 3222457401:02:002:5111, приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 жовтня 2015 №№ 24996455, 24993934, 24986378 та від 28 серпня 2015 № № 24004524, 24004073, 24003507, 24001822. Разом з тим, прийняття розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року, подальше припинення права постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельною ділянкою площею 11,9330 га та подальша передача частини цієї ділянки у власність громадянам суперечить вимогами чинного законодавства. Віднесення оспорюваних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення Хотівського лісництва Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція»), крім вищевикладеного, підтверджується також інформацією виробничого об»єднання «Укрдержліспроект» від 25 жовтня 2016 року № 701. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Отже, рішення про вилучення спірної земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який в силу вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України зобов»язаний діти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В даному випадку вилучення оспорюваної земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 11,9330 га уповноваженим державним органом не проводилось. На час прийняття розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року на підставі листа Національного університету біоресурсів і природокористування України № 2608 від 07 жовтня 2009 року, земельної ділянки площею 11,9330 га на той момент в розумінні ст. 79 Земельного кодексу України та ст. ст. 179, 181, 182 ЦК України, як об»єкта права, не існувало. Як висновок, прийняття розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року є фактично вилученням неуповноваженим органом виконавчої влади лісової ділянки площею 11.9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373, 2166 га та є незаконною зміною її цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення в категорію сільськогосподарських земель. Одночасно відповідно до приписів ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України отримання згоди землекористувача при вилученні земельної ділянки, може бути реалізоване лише у формі погодження останнім проекту землеустрою щодо вилучення земельної ділянки, а не у формі листа, який може бути лише підставою для розробки проекту її вилучення з метою встановлення координат вказаної земельної ділянки та формування її як об»єкта права. Крім того, відповідно до вимог ст. 17, ч. 1 ст. 20, ч. 3 ст. 122, ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» районні державні адміністрації взагалі не наділені повноваженнями щодо вилучення, зміни цільового призначення і надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення державної форми власності. За вказаних обставин є незаконним і розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації про припинення права постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України на земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003 і подальше надання за її рахунок земельних ділянок у власність відповідачам у справі. Погодження на відведення оспорюваних земельних ділянок у власність державним органам лісового господарства Київської області не надавалось. Таким чином, оспорювані розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року суперечать вимогам ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3, 13, 17. 20, 22, 56, 57, 79, 84, 116, 118, 122, 141, 149 Земельного кодексу України, ст. 42 Лісового кодексу України, ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. ст. 1, 2, 20 Закону України «Про землеустрій», п. 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, оскільки ліси взагалі не можуть передаватись у власність для будь-яких цілей ( за виключенням винятку, передбаченого ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України). Прийняття [PERSON] районною державною адміністрацією незаконних розпоряджень № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року свідчить про те, що спірні землі вибули з власності держави поза волею їх належного розпорядника, яка в силу вимог ст. 122 Земельного кодексу України є [PERSON] обласна державна адміністрація. Враховуючи викладене, Перший заступник прокурора Київської області з посиланням на вимоги ст. 131-1 Конституції України. ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 16, 20, 21, 321, 328, 387, 388, 393 ЦК України, ст. ст. 3, 13, 17, 20. 79, 84, 116, 118, 122, 141 Земельного кодексу України, ст. 42 Лісового кодексу України, ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. ст. 1, 2, 20 Закону України «Про землеустрій», просив визнати недійсними розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року, витребувати на користь держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,7344 га з кадастровими номерами: 3222457401:02:002:5105, 3222457401:02:002:5106, 3222457401:02:002:5107, 3222457401:02:002:5108, 3222457401:02:002:5109, 3222457401:02:002:5110, 3222457401:02:002:5111, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. В судовому засіданні 07 липня 2017 року судом ухвалено залучити співвідповідачем [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як правонаступників [PERSON], яка померла 03 жовтня 2016 року. В судовому засіданні прокурор позов підтримав і просив його задовольнити. В судове засідання представник позивача [PERSON] обласної державної адміністрації не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як правонаступників після смерті відповідача [PERSON], позов не визнав і заперечував проти його задоволення та подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. В судове засідання представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. В судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, [PERSON], [PERSON], Баб»юк [PERSON], Баб»юк [PERSON], Баб»юк [PERSON]»я Іванівна, [PERSON], [PERSON], не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Київської області від 06 березня 2009 року № 169 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному університету біоресурсів і природокористування України для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту» постановлено: 1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному аграрному університету (відокремлений підрозділ «Боярська лісова дослідна станція») для ведення лісового господарства в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; 2. Передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту; 3. Встановити правові обмеження на використання земельної ділянки: -зміна цільового призначення; продаж земельної ділянки іноземним громадянам; дотримання режиму використання земель в охоронних і санітарно-захисних зонах. До використання земельної ділянки приступити після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та отримання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; 4. Земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням, з дотриманням обов»язків землекористувачів, згідно зі ст. 96 Земельного кодексу України; 5. Доручити землевпорядній організації, що має відповідну ліцензію на виготовлення державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Встановити межі земельної ділянки, зон обмежень в натурі (на місцевості) та виготовити державний акт на право постійного користування земельною ділянкою; 6. Технічну документацію залишити для постійного зберігання в управлінні земельних ресурсів у [PERSON] районі Київської області. 07 жовтня 2009 року ректором Національного університету біоресурсів і природокористування України [PERSON] надіслано лист голові [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON], в якому вказано, що розпорядженням № 169 від 06 березня 2009 року передано в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради. Внаслідок додаткового обстеження земель було виявлено, що для ведення лісового господарства використовувуються земельні ділянки загальною площею 361,2836 га. Земельна ділянка площею 11,9330 га використовується для ведення підсобного сільського господарства. В зв»язку з цим ректор Національного університету біоресурсів і природокористування України [PERSON] просив внести зміни в розпорядження № 169 та передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 373,2166 га, в тому числі для ведення лісового господарства-361,2836 га, для ведення сільського господарства-11,9330 га. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Київської області від 21 січня 2010 року № 273 «Про внесення змін у розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 06 березня 2009 року № 169» постановлено: 1. Пункт 2 розпорядження голови адміністрації викласти у такій редакції: «2. Передати в постійне користування Національному Університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га, для ведення лісового господарства 361,2836 га, з них: 4,6003 сіножатей (сільськогосподарські землі), 351,1644 га лісів та інших лісовкритих площ, 3,1356 га забудованих земель, 2,3833 га землі під внутрішніми водами, 11,9330 га землі для ведення підсобного сільського господарства, в тому числі: ріллі-9,4080 га, під господарськими будівлями-1,1896 га, не рекультивовані землі-1,3354 га в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району.»; 2. В іншому розпорядження залишається без змін.. Генеральним директором ВО «Укрдержліспроект» [PERSON] 25 жовтня 2016 року надано прокуратурі Київської області фрагмент з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів 32, 33, 34 і їх таксаційних виділів Хотівського лісництва ВП НАУ «Боярська ЛДС» за матеріалами лісовпорядкування 2007 року та межами земельних ділянок відповідно поданих кадастрових номерів. Відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами 3222457401:02:002:5015, 3222457401:02:002:5016, 3222457401:02:002:5131, 3222457401:02:002:5159- 3222457401:02:002:5162, 3222457401:02:002:5183-3222457401:02:002:5184 в публічній кадастровій карті України відсутні. На підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція) видано: Державний акт серії ЯЯ № 140063 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003 площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003 для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000051; Державний акт серії ЯЯ № 140064 на право постійного користування земельною ділянкою площею 229,0789 га з кадастровим номером 3222457401:02600265004 для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000049. В подальшому [PERSON] районною державною адміністрацією припинено право постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України на земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003. В подальшому на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року за рахунок вищевказаної земельної ділянки надано у власність та видано наступні державні акти громадянам: [PERSON], державний акт серії ЯЙ № 334044 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:02600265105 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON], державний акт серії ЯЙ № 334046 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:026002:5106 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; Баб»юку І.Р., державний акт серії ЯЙ № 334043 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5108 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; Баб»юк Д.І., державний акт серії ЯЙ № 334042 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5109 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON] державний акт серії ЯЙ № 334047 на земельну ділянку площею 0,1049 га з кадастровим номером 3222457401:026002:5110 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області; [PERSON] державний акт серії ЯЙ № 334048 на земельну ділянку площею 0,1050 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5111 для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Вищевказані громадяни через представника [PERSON] відчужили належні їм земельні ділянки [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року. Щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3222457401:02:002:5105, 3222457401:02:002:5106, 3222457401:02:002:5107, 3222457401:02:002:5108, 3222457401:02:002:5109, 3222457401:02:002:5110, 3222457401:02:002:5111, приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 жовтня 2015 №№ 24996455, 24993934, 24986378 та від 28 серпня 2015 № № 24004524, 24004073, 24003507, 24001822. 03 жовтня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 388644, виданого Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві 15 листопада 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, і 07 грудня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини після смерті його дружини [PERSON]. Також [PERSON] подав заяви про прийняття спадщини в інтересах дітей [PERSON] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 11/2016 до майна померлої 03 жовтня 2016 року [PERSON], заведеної приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, . Відповідно до вимог ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Згідно вимог ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення належать землі, зайняті зеленими насадженнями в межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Відповідно до вимог ст. ст. 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Згідно вимог ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними засобами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Прокурором не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог про визнання недійсними розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року, а також з огляду на те, що відповідач [PERSON] померла 03 жовтня 2016 року. Крім того, заявляючи вказані позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 3581 від 20 грудня 2012 року, прокурором не надано суду самого розпорядження № 3581 від 20 грудня 2012 року, яке він оскаржив до суду. Прокурор в позовній заяві просив витребувати на користь держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,7344 га з кадастровими номерами: 3222457401:02:002:5105, 3222457401:02:002:5106, 3222457401:02:002:5107, 3222457401:02:002:5108, 3222457401:02:002:5109, 3222457401:02:002:5110, 3222457401:02:002:5111, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно вимог ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула у власність земельні ділянки за договорами купівлі-продажу у власників земельних ділянок, які ними володіли на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Майно може бути повернуте за позовом власника або витребування майна на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставини, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. До правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Споронг і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, «[PERSON] та інші проти сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року», «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), існує три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. При розгляді справ суду слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено судом, відповідач у справі [PERSON] померла.03 жовтня 2016 року. В матеріалах спадкової справи відсутній мотивований висновок нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] її спадкоємцям. Прокурор в процесі розгляду судом даної цивільної справи не визначився з позовними вимогами до [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як правонаступників [PERSON], яка померла 03 жовтня 2016 року. Зокрема, Перший заступник прокурора Київської області, звертаючись з позовними вимогами до [PERSON], просив визнати недійсними розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3581 від 20 грудня 2012 року, витребувати на користь держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,7344 га з кадастровими номерами: 3222457401:02:002:5105, 3222457401:02:002:5106, 3222457401:02:002:5107, 3222457401:02:002:5108, 3222457401:02:002:5109, 3222457401:02:002:5110, 3222457401:02:002:5111, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак, слід зазначити, що заявлені вимоги про визнання недійсними розпоряджень і витребування на користь держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,7344 га не можуть бути задоволені судом, оскільки [PERSON] померла і витребування земельної ділянки у особи, що померла, є безпідставним. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об»єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову Першого заступника прокурора Київської області, а тому відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed