Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 50 707,34 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 19.01.2007 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.01.2007 року відповідач у ПАТ КБ Приватбанк отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, пені та комісії, з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 50 707,34 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав відповідно до позову та письмових пояснень (а.с.92-97, 235-240) . Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у відповідності до письмових заперечень (а.с.49-53, 193-195). Крім того, просив застосувати строк позовної давності (а.с.54). Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з нормою ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 19.01.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-14). У заяві від 19.01.2007 року зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Даний факт підтверджується підписом відповідача [PERSON] (а.с.9 зв). Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві і Пам`ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, що вказана в розділі «Відмітки Банку» Заяви. Відповідно п.3.2. Умов та правил, клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, а також згідно п.3.3 - дії в частині зміни кредитного ліміту здійснюється банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. Факт підписання вищевказаної заяви від 19.01.2007 року та отримання платіжної карти №5457082950834387 [PERSON] не заперечувався (а.с.193-195). В подальшому, відповідачу видавались платіжні картки, останню було видано платіжну картку зі строком дії до грудня 2020 року, на підтвердження чого позивачем надано докази (а.с.47-48, 182-183). В ході розгляду справи відповідачем та його представником не було спростовано доказів щодо факту отримання нової картки по вказаному договору, а також не було надано суду доказів того, що відповідач зверталася до банківської установи з заявою про закриття карткового рахунку. Так, відповідно Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно довідки по картрахунку від 24.03.2017 року вбачається, що [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 250 грн, який поступово збільшено до 5 000 грн (а.с.98). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п.п. 6.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, що передбачений Договором. Відповідачем порушені умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 50 707 грн 34 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4 876 грн 09 коп, заборгованість по процентам за користування кредитом 39 673 грн 51 коп, заборгованість по пені та комісії 3 266 грн 91 коп, штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2 390 грн. 83 коп., що підтверджується наданим банком розрахунком (а.с.4-7). Представником відповідача заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності (а.с.54). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 22.10.2014 року у справі №6-127цс14, обовязковість якої регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). З роздруківки по проведенню операцій по платіжним карткам [PERSON] (а.с.55-71, 77-83) вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості по рахунку надходили 31.01.2014 року в сумі 350 грн. Строк дії карти встановлений до грудня 2020 року. В суд з позовом ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось 30 січня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Виходячи з цього, заявлені банком вимоги в частині стягнення з [PERSON] тіла кредиту та відсотків за його користування підлягають задоволенню. Однак, пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки [PERSON] останній платіж на погашення свого боргу внесла 31.01.2014 року в сумі 350 грн, тобто річний строк для предявлення вимог стягнення нарахованих пені та комісії закінчився 01.02.2015 року. Таким чином, позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] пені та комісії. Стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 8.6 Умов, у разі порушення клієнтом більш ніж на 30 днів термінів платежів за будь-яким з передбачених договором грошових зобовязань, клієнт має сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2 227 грн 48 коп - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (4 876 грн 09 коп - заборгованість за кредитом + 39 673 грн 51 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом) = 44 549 грн 60 коп х 5% = 2 227 грн 48 коп. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог у розмірі 47 277 грн 08 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 491,76 грн (47 277,08 х 1600/50707,34). На підставі наведеного,

Outcome: partial