Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

ПАТ «СК «Юнівес» (далі позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просили стягнути з відповідача в порядку регресу 14483 грн. 41 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.09.2016 року сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «KIA Vegna», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2016 року по справі № 753/18218/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування АК/1507041 в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». За вказаною ДТП ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно страхового акту ГО-3631/ЦО від 12.12.2016 року, було здійснене страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля в сумі 14483,41 грн. і цим самим відшкодувало завдану шкоду. Посилаючись на ч.2 ст. 1187 ЦК України, п. г), п.п. 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути сплачені кошти в порядку регресу, так як [PERSON] не надав ПрАТ протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі і проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання. Факт реєстрації підтверджено отриманою на запит суду інформацією з Горностайпільської сільської ради. Ч.5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Направлена [PERSON] рекомендована кореспонденція з викликом на 01.03.2017 року згідно з відміткою працівника поштового відділення про неможливість вручення, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, а сільська рада надала довідку, що вручити повістку [PERSON] в судове засідання, призначене на 10.03.2016 року немає змоги, так як останній, з моменту реєстрації (22.07.2011 року) в селі Горностайпіль не з'являвся, місце перебування і проживання сільській раді невідоме. На підставі зазначеної вище норми ЦК адресат вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Транспортний засіб засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним 19.09.2016 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (поліс №АК/1507041). 22.09.2016 р. в м. Києві біля м. Позняки по пр..-ту П.Григоренка сталась ДТП за участю належного [PERSON] автомобіля [NUMBER], яким керував відповідач, та транспортного засобу «KIA Vegna», д.н.з. [NUMBER] , що належав [PERSON], під керуванням [PERSON], унаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб «KIA Vegna», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2016 року по справі № 753/18218/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Про вказану подію ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомлено 22.09.2016 р. учасником ДТП [PERSON] Зазначена подія була визнана страховим випадком, про що 12.12.2016 р. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» склало страховий акт № ГО-3631/ЦО по договору страхування № АК 1507041 від 19.09.2016 року. 14.12.2016 р. ПрАТ «СК «Юнівес» було здійснено страхову виплату на рахунок [PERSON] в загальній сумі 14483,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10588 від 14.12.2016 року. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] звертався до ПрАТ «СК «Юнівес» з повідомленням про настання страхового випадку. Застосовуючи закон до спірних правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17.02.2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи причетної до ДТП невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку позивача у встановлений триденний строк було повідомлено про ДТП з боку учасника ДТП - водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], і факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, що підтверджується довідкою про ДТП № 3016278358548920; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування у сумі, визначеній у звіті про оцінку, який був замовлений саме ПрАТ. Доказів того, що через неповідомлення про ДТП саме [PERSON] у позивача виникли необґрунтовані виплати, не надано. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Саме така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 16.09.2015 № 6-284цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України, і ця позиція відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 р. № 6-186цс16. Враховуючи обставини даної справи, положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та правові висновки Верховного Суду України, які є обов'язковими для всіх судів України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не призвів до неможливості визначення суми страхового відшкодування або необґрунтованих витрат страхувальника. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed