Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач 09.07.2021 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до житлової комісії Військової частини [NUMBER] , за участі третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу про визнання бездіяльності, що полягає у відмові внести зміни до облікових документів позивача незаконної та зобов`язання вчинити певні дії, а саме внести зміни до облікових документів (житлової справи) щодо перенесення дати зарахування [PERSON] на квартирний обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 24.11.2020 року звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявами щодо внесення змін до житлової справи про перенесення дати зарахування на квартирний облік мене та родину у складі 4-ох осіб і перенесення черги перебування у гарнізоні м. Одеси на отримання житла відповідно до часу взяття на первинний квартирний облік при військовій частині [NUMBER] (м. Житомир), а саме з 03.03.1995 року на 30.07.1993 року та у списку першочерговників як «Вислуга 25 календарних років» та «Учасник бойових дій» з 06.08.2014 року. Третя особа запропонувала звернутися до житлової комісії військової часини. Відповідач відмовив у перенесенні дати з посиланням на Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року №20. Вважає дії відповідача незаконними, адже наказ на який посилається відповідач втратив чинність 06.10.2006 з прийняттям Інструкції №577. Також вказує, що такий наказ суперечив ст. 43 ЖК УРСР, тому не міг бути застосований. Ухвалою суду від 12.07.2021 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.07.2021 року. До суду 11.08.2021 року надійшов відзив житлової комісії військової частини [NUMBER] , згідно якого заперечують проти позову. В обґрунтування відзиву вказано, що рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №9 від 30.07.1993 року немає обов1язкових реквізитів, а саме відсутня інформація про склад сім`ї, підстави прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень. Також позивач не надав довідку житлової комісії ВЧ [NUMBER] . Витяг з протоколу сам по собі не є достатньою підставою для підтвердження дати зарахування на квартирний облік. Нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, тому зарахування на облік з дня набрання Наказу законної сили, тобто з 03.03.1995 року було правомірним. У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 28.10.2021 року, розгляд справи було відкладено на 28.10.2021 року. В результаті проведених підготовчих дій, ухвалою від 28.10.2021 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 02.12.2021 року. У судовому засіданні 02.12.2021 року [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Квартирно-експлуатаційний відділ звернувся до суду 28.10.2021 року з заявою про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до начальника квартирно-експлуатаційного відділу з заявою від 24.11.2020 року, якою просив внести зміни перебування позивача на первинному квартирному обліку з 03.03.1995 року на 30.07.1993 року (а.с.4-5). Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси листом від 03.12.2020 року повідомив [PERSON] про те, що відділ не веде узагальнені списки осіб, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов та рекомендовано звернутися до житлової комісії військової частини (а.с.8). [PERSON] з тотожною заявою звернувся до голови житлової комісії військової частини [NUMBER] (а.с.6-7). Об`єднана житлова комісія військової частини [NUMBER] за підписом голови листом №154/111/7187 від 24.12.2020 року повідомила [PERSON] , що його було зараховано на облік згідно наданих ним документів та зокрема довідки про перебування на обліку для поліпшення житлових умов, у якій вказана дата зарахування 03.03.1995 року (а.с.9). Відтак, [PERSON] вперше звернувся до житлової комісії військової частини [NUMBER] 23.07.2018 року з рапортом, у якому просив зарахувати його на облік для поліпшення житлових умов в складі сім`ї з 4-ох осіб з зазначенням, що він перебував на обліку за попереднім місцем служби з 03.03.1995 року (а.с.29-30). З довідки Київського квартирно-експлуатаційного Управління від 30.11.2018 року вбачається, що [PERSON] під час проходження служби у місті Києві військовій частині [NUMBER] перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 03 березня 1995 року по 05 липня 2018 року (а.с.31). Також взяття на облік з 03.03.1995 року [PERSON] у загальну чергу підтверджується витягом з протоколу №5 від 27.05.1996 року, яким оформлене рішення засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] (а.с.32). Таким чином, [PERSON] було взято на облік з 03.03.1995 року ще житловою комісією військової частини [NUMBER] в 1996 році. Як вірно вказує відповідач, на час взяття позивача на облік діяв наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року №20, яким було внесено зміни та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України та згідно п. 2 якого встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом. Даний наказ втратив чинність 10.11.2006 року, а на час прийняття житловою комісією рішення був чинний та виконувався належними суб`єктами. Тому, відповідач по справі приймавши рішення про взяття позивача на облік саме з 03.03.1995 року керувався попереднім рішенням засідання житлової комісії за попереднім місцем служби позивача, рапортом позивача та відповідною довідкою, а ніяк не Наказом, який втратив чинність в 2006 році. Позивачем дійсно додано до позову витяг з протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини А028/1 від 30.07.1993 року, на кому вирішено поставити в чергу на отримання житлової площі лейтенанта [PERSON] з 23.07.1993 року (а.с.10), втім в подальшому відповідно до чинного на той момент законодавства дата була змінена не відповідачем у справі, а попередньою житловою комісією військової частини [NUMBER] . Як дійсно вказує позивач, станом на час прийняття рішення житловою комісією військової частини [NUMBER] , тобто 25.07.2018 року була чинна Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень в редакції Наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 №577, відповідно до п.3.7. якої військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Відповідач зарахував позивача відповідно до попереднього рішення засідання житлової комісії з збереженням дати 03.03.1995р. Тому, порушення відповідачем прав позивача судом е встановлено. Згідно ст. 43 ЖК УРСР Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік. Суд не приймає до уваги доводи позивача, що наказ №20 від 03.02.1995 року суперечить ст. 43 ЖК УРСР, адже таких суперечностей не встановлено. Порядок визначення черговості статтею 43 не передбачено на відмінно від інструкції чинної на момент прийняття рішення. На підставі статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Таким чином, зважаючи на вищевикладене житлова комісія ВЧ [NUMBER] діяла на підставі чинного законодавства та підстав для визнання бездіяльності незаконної з матеріалів справи не вбачається. Також з матеріалів справи не встановлено підстав для зміни дати взяття позивача на облік осіб, які потребують покращення житлових умов. Зважаючи на те, що [PERSON] в своєму рапорті датою взяття його на облік вказує 03.03.1995 року, відсутність протиправності дій житлової комісії в/ч [NUMBER] , яка не є юридичною особою та відсутність підстав для зміни дати обліку позивача в черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, суд дійшов переконливого висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed