Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач, 06 лютого 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що домоволодіння [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2006 року, посвідченого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-1075 та угоди про розподіл спадкового майна, посвідченої Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-1085 . Зазначене домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 33,2м2, загальною площею 64,9 м2 та господарських споруд. З 2003 року зареєстрований у спірному домоволодінні [PERSON] та [PERSON], які фактично не мешкали за адресою: [ADDRESS]. З 2005 року відповідачі не мешкають у спірному домоволодінні, не сплачує комунальні послуги. Оскільки відповідачі відсутній за місцем реєстрації з 2005 року та не виконують обов'язки по утриманню домоволодіння і оплаті послуг , позивач змушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням у домоволодінні [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні домоволодінням [ADDRESS] шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я». Заяв чи клопотань від них до суду не надходило. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - у судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2006 року, посвідченого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-1075 та угоди про розподіл спадкового майна, посвідченої Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-1085./а.с.6,7/ Зазначене домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 33,2м2, загальною площею 64,9 м2 та господарських споруд. На даний час в домоволодінні зареєстрованими значаться [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO], що підтверджується довідкою квартального комітету №38 від 04.01.2015 року./а.с.21/ В судовому засіданні встановлено, що відповідачі в домоволодінні по [ADDRESS] не проживають з 2005 року, в домоволодінні відсутні їх особисті речі, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON]. Факт реєстрації відповідачів в спірному домоволодінні порушує права та інтереси позивача, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірному домоволодінні, у зв'язку з чим несе додаткові витрати. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. В даному випадку рішення суду про визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житлом, буде підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на домоволодіння [ADDRESS], ту обставину, що відповідачі не проживають в спірному домоволодіння з 2005 року, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог . Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, тому з відповідачів необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial