Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач 09 березня 2016 року звернувся до суду з вимогами до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить проводити судове засідання за його відсутності. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06 лютого 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № ZRRWАN51403945 відповідно до якого позичальнику було надано кредит на загальну суму 74303,96 грн. з сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,29 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з строком кредитування до 05 лютого 2015 року. Відповідач свої зобовязання, а саме: щомісячно погашати кредит, відсотки за користування кредитом, винагороду та комісію належно не виконував істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 18 лютого 2016 року заборгованість перед позивачем становить 160998,24 грн. Від цієї суми відраховується сума в розмірі 42984,44 грн., яка стягнута за рішенням суду від 27 грудня 2011 року і загальний розмір заборгованості , що залишається за кредитним договором з урахуванням суми штрафів становить 121588,68 грн. Відповідач позов визнав частково. Вважає, що розмір пені є завищеним та значно перевищує розмірі заборгованості за кредитним договором, просить суд зменшити розмір пені. В решті позов визнав повністю. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ « Приватбанк » та [PERSON] 06 лютого 2008 року укладено кредитний договір № ZRRWAN51403945 відповідно до якого позичальнику було надано кредит на загальну суму 74303,96 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,29 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із строком кредитування до 05 лютого 2015 року. Відповідно до 7.1.Договору [PERSON] повинен щомісячно надавати банку кошти ( щомісячний платіж) у сумі 1071,94 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по тілу кредиту, відсоткам , винагороди, комісії. Факт укладення договору та отримання кредитних коштів сторонами не оспорюється. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 18 лютого 2016 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 160998,24 грн. а саме: борг за кредитом 33401,13 грн. борг за процентами 24900,92 грн. заборгованість з комісії 2081,91 грн. пеня за несвоєчасне виконання заборгованості за договором 100614,28 грн. Від даної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 42984,44 грн., яка стягнута з позичальника відповідно до рішення Малинського районного суду від 27 грудня 2011 року. Залишок заборгованості становить 121588,68 грн., а саме: борг за кредитом 505,62 грн. борг за процентами 18746,57 грн. заборгованість з комісії 1486,03 грн.. пеня за несвоєчасне виконання заборгованості за договором 99560,55 грн. штраф ( фіксована частина) 250 грн. штраф ( процентна складова ) 1039,91 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Верховним Судом України була висловлена правова позиція у справі № 6-2003цс15 від 23 жовтня 2015 року відповідно до якої цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому при вирішені справи суд застосовує дану правову позицію , яка у відповідності до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для суду та вважає , що банк неправомірно за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором просить стягнути з відповідача поряд з пенею і нараховані штрафи. Крім того суми штрафи за порушення строків платежу за кредитним договором вже стягнуті з відповідача відповідно до рішенням Малинського районного суду від 27 грудня 2011 року. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня\~\~на відповідну суму, а позовна\~\~давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Позивач звернувся до суду 09 березня 2016 року та просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 18 лютого 2016 року, тому розмір пені з урахуванням статті 258 ЦК України повинен становить 32154,46 грн. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень\~\~статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за\~\~умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що розмір заборгованості по пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості за пенею до 1000 грн. Таким чином, стягненню на користь Публічного акціонерного товариства КБ « Приватбанк» підлягає заборгованість, що становить 21738,22 грн. з яких 505,62 грн. заборгованість по кредиту, 18746,57 грн. заборгованість по процентам, 1486,03 грн. заборгованість по комісії, 1000 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання. Розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідачем не спростований. Суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1804,48 грн.

Outcome: partial