Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач 11.12.2015 року звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просить суд визнати [PERSON], [INFO], з її малолітнім сином - [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що їй на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 18.07.2002 року Криворізькою районною державною нотаріальною контрою належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. На момент звернення до суду в будинку зареєстровані, однак не проживають відповідачі [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаному будинку 01.04.2010 року, в якості члена сім'ї - племінниці. Відповідачі з 2010 року і по теперішній час за адресою реєстрації не проживають без поважних причин. Позивач в судовому засіданні вказувала на те, що самостійно відповідач з малолітньою дитиною не бажає знятися з реєстраційного обліку та проживають за іншою адресою [ADDRESS], а саме - у сестри позивача, тобто у матері відповідача з якими вона не підтримує родинних стосунків. Також вказувала, що відповідач з моменту реєстрації не проживала в її будинку, зареєструвала її тоді в зв'язку з тим, щоб племінниця змогла працевлаштуватися, оскільки вона переїхала з іншої місцевості. На адресу позивача приходить поштова кореспонденція адресована відповідачу, в тому числі банківські листи, претензії. Вказувала, що реєстрація відповідачів в будинку перешкоджає їй отримати субсидію. Відповідач до суду повторно не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про виклик до суду на 10.03.2016 року (а.с.26), на 05.04.2016 року (а.с.36,37), на 25.05.2016 року (а.с.40), які повернулися до суду з відміткою про отримання. Представники третіх осіб - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, органу опіки та піклування виконкому Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області надали заяви про розгляд справи за відсутності представників, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду (а.с. 28,29,41). Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі з наступних законних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 18.07.2002 року Криворізькою районною державною нотаріальною конторою, в реєстрі № 1996 належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3,33). З відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області також вбачається, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 01.04.2010 року (а.с.13). Згідно ч.1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], а [PERSON] племінницею [PERSON] про що вказувала позивач, відповідач не з'явилася, доказів протилежного суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного із них, з ким вона проживає. Отже, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України. Факт реєстрації відповідачів за адресою [ADDRESS] підтверджується і випискою з домових книг за № 5 за 2001-2009 роки та за № 6 за 2010-2013 роки (а.с.42-45) та довідкою виконкому Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від13.11.2015 року (а.с.5), де видно, що за порядковим номером 13 [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою 01.04.2010 року з сином [PERSON], [INFO] та за порядковим номером 267 перереєстрована 18.03.2015 року в зв'язку зі зміною прізвища. Отже суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані за зазначеною адресою як члени сім'ї власника. Відповідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказувала позивач, що фактично відповідачі не проживають за зареєстрованою адресою більше року, особистих речей не мають, участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів не приймають, на даний час проживають за іншою адресою, але знятися з реєстраційного обліку не бажають. Ні вона ні члени її сім'ї не чинили перешкод відповідачу в користуванні житлом, на даний час вони зв'язок не підтримують. Відповідач до суду не з'явилася та доказів протилежного не надала. Той факт, що відповідачі за адресою своєї реєстрації - [ADDRESS] не проживають з 2010 року, тобто більше 1 року, підтверджується актом від 06.04.2016 року складеним депутатом Веселівської сільської ради за участі сусідів [PERSON], [PERSON], посвідченим секретарем Веселівської сільської ради (а.с. 41а). З відомостей Веселівської сільської ради від 04.04.2016 року вбачається, що [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON], фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] у будинку матері [PERSON] - [PERSON] (а.с.41). Позивач не має можливості отримувати субсидію, таке інше, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Оскільки позивач не чинить відповідачам жодних перешкод у користуванні будинком і при цьому відповідачі не проживають у вказаному житловому будинку більше року без поважних причин, до суду не з'явилися та не надали доказів в підтвердження поважності причин непроживання у вказаному будинку, між ними не було досягнуто жодної домовленості про порядок користування цим житлом, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], з її малолітнім сином - [PERSON], [INFO] визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved