Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

подано позов, в якому позивач, з урахуванням уточнень просить стягнути на його користь з відповідача суму в розмірі 37000,00 грн., отриманих відповідачем згідно з договором позики від 23 вересня 2016 року, а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 23 вересня 2016 року позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 37000,00 грн. з кінцевим строком повернення до кінця 2016 року, про що відповідач склав відповідну розписку. Станом на день розгляду справи сума боргу не повернута, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, борг не повернула. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача передані в борг грошові кошти. Представник позивача у відповідності до поданої заяви позов підтримала та просила його задовольнити, справу розглянути за відсутності представника. Відповідач надала суду заяву, згідно з якою позов визнала та просила суд про розгляд справи у її відсутність. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Так, з наданої суду розписки, складеної [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO] 23 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON] отримала в позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 37000,00 грн., які зобов`язалася повернути в кінці грудня 2016 року. Таким чином, вбачається, що 23 вересня 2016 року між сторонами укладено договір позики, у відповідності до якого відповідач отримала у позику від позивача грошові кошти, які зобов`язалася повернути у встановлений договором строк, який з урахуванням ст.254 ЦК України спливає 31 грудня 2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов договору, станом на 19 липня 2017 року та до часу розгляду справи, відповідачем сума боргу за договором позики в повному обсязі не повернута, залишок несплаченої заборгованості складає 37000,00 гривень, а відтак означена сума підлягає стягненню з відповідача в силу положень ст.ст. 625, 1049 ЦК України. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості за договором позики, в розмірі 37000,00 гривень. Крім того, оскільки позивачем сплачено судовий збір під час звернення до суду з позовом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved