Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося 18.05.2016 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умови договору б/н від 27.11.2015 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 22242 грн. 47 коп. з яких: заборгованість за кредитом 17455,32 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1932,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2855,15 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, до суду була подана заява про розгляд справи без участі представника. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що не мав змоги своєчасно сплачувати кошти за кредитним договором, оскільки тривалий час перебував на лікуванні Наразі він працевлаштований та має намір погашати заборгованість за договором, але просить суд вирішити питання про розстрочку виконання рішення суду на період дії договору, тобто до кінця 2018 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.11.2015 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 18925,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджено підписом у заяві. При укладанні договору, сторони керувались ст..634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, через що станом на 06.09.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 22242 грн. 47 коп., з яких: заборгованість за кредитом 17455,32 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1932,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2855,15 грн. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості станом на 06.09.2016 р., генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.11.2015 р., анкетою-заявою. Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. З наведеного, суд дійшов висновку, що позов, пред»явлений ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], ґрунтується на вимогах діючого законодавства та підлягає задоволенню. Доводи відповідача про неможливість виконання зобов»язань за договором через скрутний матеріальний стан пов»язаний з тривалою хворобою, не спростовує висновків суду про задоволення позову з наведених підстав, оскільки згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Разом з тим, за ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи надані відповідачем документи, які підтверджують його тривалу хворобу, інформацію щодо членів його родини (а.с.46-49, 52-58), суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення строком на 2 роки. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378 грн.

Outcome: approved