Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач 03.07.2019 звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача та просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 10230 грн.48 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04.12.2008 року з заявою про надання статусу безробітного до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості, звернувся [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, відповідачу з 04.12.2008 року надано статус безробітного. Перебував на обліку у центрі в період з 04.12.2008 по 31.03.2009 року та отримував допомогу по безробіттю в період з 04.12.2008 по 31.03.2009 загальний розмір складає 10230,48 грн. Під час перебування на обліку подав заяву особисту від 04.12.2008 року про те , що він не є суб`єктом підприємницької діяльності. Однак в результаті перевірки було з`ясовано, що [PERSON] зареєстрований в Оболонській РДА як фізична-особа підприємець з 31.05.2006 року. Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, гр. [PERSON] був зайнятою особою з 31.05.2006, а тому не мав права перебувати на обліку в Оболонському РЦЗ в період з 04.12.2008 по 31.03.2009. Відповідачу направлено було повідомлення № 28-4511 з пропозицією повернути суму виплаченого матеріального забезпечення, але в добровільному порядку кошти не повернув. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2019 року було відкрито спрощене провадження по справі. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання 29.11.2019 р., 19.03.20 та 01.07.2020 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вислухавши дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 04.12.2008 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного центру зайнятості (наразі - Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості) відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом Оболонського районного центру зайнятості від 04.12.2008 року № 25780 [PERSON] було надано статус безробітного . Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, відповідачу з 04.12.2008 року надано статус безробітного. Перебував на обліку у центрі в період з 04.12.2008 по 31.03.2009 року та отримував допомогу по безробіттю в період з 04.12.2008 по 31.03.2009 загальний розмір складає 10230,48 грн. Під час перебування на обліку [PERSON] подав заяву особисту від 04.12.2008 року про те, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності. Однак в результаті перевірки було з`ясовано, що [PERSON] зареєстрований в Оболонській РДА як фізична-особа підприємець з 31.05.2006 року, а тому вказана особа відповідно до п.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» та ст.2 Закону України «Про зайнятість населення» на мала статусу безробітного. Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, гр. [PERSON] був зайнятою особою з 31.05.2006, а тому не мав права перебувати на обліку в Оболонському РЦЗ в період з 04.12.2008 по 31.03.2009. Статус безробітного врегульовано ст.2 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону. Відповідачу було надіслано повідомлення з проханням сплатити кошти проте, кошти відповідачем не були сплачені. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом або Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед фондом не застосовується. Відповідачем доводи позивача стосовно правомірності отриманих коштів не спростовано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 гривень.

Outcome: approved