overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач 03.03.2015 р. звернувся до суду зі вказаним позовом. При цьому посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21.08.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 144. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з відповідачем. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 21.08.2010 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач 03.03.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2010 року. Від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не бажає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивача з підтриманням своїх позовних вимог і з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до ст.. 169 ЦПК України, заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2010 року. 10 липня 2014 року шлюб подружжя [PERSON] був розірваний. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач по справі. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі не надає добровільно допомоги матері на утримання доньки, хоча зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідач працює, отримує дохід від роботи, інших утриманців не має, здорова та працездатна людина, та, зважаючи на те, що відповідач визнав позов, суд, на підставі цього, приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, відповідно до ст.183 СК України, підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 03 березня 2016 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь держави в розмірі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач 03.03.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2), який уточнював (а.с.14), посилаючись на наступні обставини. Він 31.07.2015 року уклав шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя були виявлені різні погляди на такі цінності, як сімя, дитина, спосіб життя, подальше сімейне проживання, проведення часу для відпочинку, що призводило до скандалів та сварок. Поступово втратилось почуття любові та розуміння один одного. Вважає, що подальше спільне життя неможливе. Шлюбні відносини припинені з грудня місяця 2017 року, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю та щодо визначення місця проживання дитини немає, після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться з матірю. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 12.03.2018 року вказана позовна заява була залишена без руху. У строк наданий судом позивачем були усунуті недоліки, визначені ухвалою суду. Ухвалою судді від 03.05.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 25.06.2018 року о 15.30 год. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.26). На позовних вимогах наполягає. Вказав, що шлюбні відносини припинені з грудня місяця 2017 року. Майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати разом з матірю. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.25). Зазначила, що з позовом ознайомлена, заперечень не має, шлюбні відносини припинені з грудня місяця 2017 року, майнового спору немає, дитина залишається проживати з нею. Просила залишити прізвище «Петренко». Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 31.07.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.15). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.16). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня місяця 2017 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Почуття любові між ними втрачено. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач 03.03.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 26.01.1990 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 75. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.01.1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 75 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 10 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач 03.03.2021р. звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що 04.08.2012р. уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, з-за різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Сім`я розпалася остаточно спільного господарства не ведеться. Позивач в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, при цьому зазначив, що шлюбні відносини припинені в травні 2021 р., сумісне господарство не ведеться, примирення неможливе. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. При цьому зазначила що вони не проживають разом з травня 2021 р., сумісне господарство не ведеться, примирення неможливе. Суд перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 04 серпня 2012р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №295. Прізвища сторін після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився [PERSON] . Спільне життя не склалося, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються з травня 2021 р., спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. Сторонам надавався строк на примирення, однак примирення сторін не відбулося. За таких обставин суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач 03.03.2021р. звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що між нею та відповідачем 18 січня 2011 року було укладено шлюб, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає разом з нею. Відповідач мешкає окремо та на утримання дитини не надає допомоги, тому, вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 18 січня 2011 року було укладено шлюб, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . Відповідач на утримання дитини допомоги не надає. Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18 жовтня 2016 року. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що дитина проживає із матір`ю, враховуючи визнання відповідачем позову, суд, стягує з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач 03.04.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 26.02.97 р.. За час шлюбу спільних дітей сторони не мають. Зазначає, що спільне життя сторін не склалось у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, відмінністю поглядів на сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини сторонами припинено з 2001 р. у зв`язку з виїздом відповідача на проживання у РФ. Розірвати шлюб у такій ситуації у позасудовому порядку унеможливлено. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що наміру на збереження шлюбу з огляду на неможливість отримання субсидії, не має. Просить не надавати строку для можливого примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично досить тривалий проміжок часу, не мають спільних неповнолітніх дітей, позивач не бажає збереження шлюбу і відповідач заперечення проти позову до суду не подав, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 26.02.97 р. Колодяжненськогю сільрадою Ковельського району Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 26.02.97 р., актовий запис № 26. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, за взаємною згодою відповідач не бажає вирішити питання розірвання шлюбу сторін в ораганах ацс, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі у сумі, понесеній позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач 03.04.2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, що повернулись на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169,224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сім'ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач 03.04.2015 р. звернувся до суду зі вказаним позовом. При цьому посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21.08.2008 р. Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 12. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] В`ячеслава Вікторовича [INFO] Сімя не склалася через різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з відповідачем. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 21.08.2008 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] В`ячеслава Вікторовича [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач 03.04 2015 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що він 10.09.2013 року за усним договором передав позичальнику -[PERSON] 100 000 грн., що на день складання договору офіційний курс НБУ (за 1 долар США - 7,99 грн. ). При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 10.09.2013 року. Згідно розписки [PERSON] зобов»язався повернути йому кошти до 05.02.2014 року. Але, до теперішнього часу відповідач борг не повернув та не сплатив суму винагороди, чим взяті на себе зобов»язання не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти ) у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем та у та в порядку, встановленому договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних з простроченої суми становить 4 500 грн. Позивач неодноразово намагався повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання зобов»язання. Прохав стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 100 000 грн. та три проценти річних з простроченої суми у розмірі 4 500грн., понесені судові витрати згідно квитанцій. В судовеу засідання сторони у справі не з»яваился, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивача позов підтримав та прохав задовольнити, надавши можливі докази на підтвердження позову ( а. с. 21 ), а відповідач позов визнав ( а. с. 18 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності належно повідомлених сторін у справі по наявних доказах та за наявністю відповідних заяв від сторін. Судом встановлено всі обставни, на які в позові послався позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 1, 2, 4 - 7. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до ст. 625, 1048 ЦК України, оскільки судом встановлені всі обставини, на які послався позивачк у позові та вказані обставни визнав відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач 03.04.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 22.01.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з червня 2012 року з причини різних поглядів на подружнє життя, різних характерів, відсутності взаєморозуміння, постійних сварок по різним побутовим приводам. Відповідач не бажав працювати, утримувати сімю та займатись вихованням дітей. Кожен з них жив своїм життям. Примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2012 року. Майнового спору немає. Зазначила, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Відповідач надав до суду заяву, якою просить дану справу розглянути за його відсутності (а.с.18). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 22.01.2011 року зареєстрували шлюб (а.с.6). Сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8,12-14). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланням позивача з червня 2012 року із-за різних поглядів на подружнє життя, різних характерів, відсутності взаєморозуміння, сварок з різних побутових питань. Сторони проживають окремо. Примирення неможливе. На час розгляду справи майнового спору немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved