Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач 10.06.2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] з проханням розірвати шлюб між ними, зареєстрований 13 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 719 та видано свідоцтво серії [NUMBER] від 13.06.2013 року. У позові позивачка посилалась на те, що вони з відповідачем втратили взаєморозуміння, їх взаємини як подружжя вичерпали себе та були припинені, подальше спільне життя у них з відповідачем не складається, мають різні погляди стосовно сімейного життя та ведення спільного господарства, шлюб носить лише формальний характер. Майнових спорів щодо поділу майна немає. Позивачка вважає, що їх подальше сумісне життя є неможливим, а тому просила шлюб між ними розірвати. Позов було залишено без руху ухвалою суду від 16.09.2021 року. Недоліки позову були усунуті позивачем 30.06.2021 року, матеріали уточненого позову суддя отримала 01.07.2021 року. Ухвалою суду від 08.07.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 26.08.2021 року. У судове засідання 26.08.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивачка надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, без технічної фіксації. Також у матеріалах справи наявна заява відповідача, згідно якої позовні вимоги визнав та просив справу розглянути за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення, тобто 27.08.2021 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.\~ Судом встановлено,\~що \~13 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 719 та видано свідоцтво серії [NUMBER] від 13.06.2013 року. \~Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які згідно позову проживають разом із позивачем. Згідно позову, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного, суд приходить до висновку, що майнового спору між сторонами немає.\~ Суд вважає за необхідне зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Як вбачається з позову, зазначеної вільної згоди між ними не має. Від відповідача до суду надійшла заява щодо визнання позову. Ураховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.\~ Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично припинила існувати і її відновлення неможливо, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз зберегти неможливо, на примирення сторони не згодні. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення та наполягання на розірвання шлюбу, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved