Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивує тим, що 13.02.2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 17.10.2017 року заборгованість по кредиту складає 117000.00 грн., з яких: 14781.50 грн. - заборгованість за кредитом; 102218.50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість а кредитним договором № б/н від 13.02.2014 року у розмірі 117000.00 грн. та судові витрати в розмірі 1762.00 грн. судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, при цьому в позовній заяві просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. В судовому засіданні встановлено, що Позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та комісії належним чином не виконує. З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 17.10.2017 року заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 13.02.2014 року складає 117000.00 грн., з яких: 14781.50 грн. - заборгованість за кредитом; 102218.50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 лютого 2014 року у сумі 117000.00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ПАТ КБ «Приват Банк» судові витрати у сумі 1762 гривень судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved