Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач прийняв на себе відповідні зобовязання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобовязань за кредитним договором станом на 30.09.2015 року [PERSON] заборгував позивачу 15509,13 грн., з яких: 8270,83 грн. заборгованість за кредитом; 5723,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 714,72 грн. штраф (процентна складова). В звязку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання 22.12.2015 року сторони не зявились. Представником позивача до позовної заяви було долучено клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує, а відповідач попередньо через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін, викладені у поданих до суду письмовому клопотанні та заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач прийняв на себе відповідні зобовязання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 29.04.2013 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 4-6, 7-30), що відповідає ст. 634 ЦК України. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобовязання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав шляхом відкриття карткового рахунку, на який надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим, відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.09.2015 року [PERSON] допустив заборгованість перед Банком, яка становить 15509,13 грн., з яких: 8270,83 грн. заборгованість за кредитом; 5723,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 714,72 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 3). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № PROM1BVJVM від 11.11.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 1218 грн. (а.с. 36), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved