Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що 22 лютого 2006 року між сторонами був укладений договір на відкриття карткового рахунку за яким Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав кредитну картку з лімітом кредитування 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідач не виконує умови кредитного договору, порушив строки повернення кредиту та відсотків і продовжує ухиляється від належного виконання договору, позивач просив стягнути з нього заборгованість по кредитному договору, яка станом на 31 липня 2013 року, становить 43198 грн. 18 коп., в тому числі : по кредиту 9711 грн. 93 коп., по відсотках 30953 грн., по штрафу (фіксована частина ) 500 грн., по штрафу (процентна складова) 2033 грн. 25 коп. Відповідач позов не визнав, і пояснив, що 22 лютого 2006 року він не укладав з Банком кредитного договору, заяву на видачу коштів не підписував та не отримував по договору ніяких коштів, просив у позові відмовити, та стягнути понесені ним витрати за проведення почеркознавчої експертизи. Відповідач зазначив, що між ним та позивачем раніше укладався кредитний договір приблизно у 2005 році, на суму близько 4000-5000 грн. і він повністю його виплатив. Заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, тому недотримання даних вимог є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної (почеркознавчої та ТЕД) експертизи № 2143/13-23 № 56/14-23 від 24 січня 2014 року, підпис від імені [PERSON] в графі «Дата, підпис» в оригіналі заяви на видачу картки в ПриватБанк від 22 лютого 2006 року, виконаний не [PERSON]О, а іншою особою. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не отримував від позивача кредитні кошти в розмірі 10000 грн., а тому, між сторонами не виникли правовідносини за кредитним договором згідно заяви від 22 лютого 2006 року, щодо зобовязання погашення кредиту, оплати відсотків, комісії, а тому відсутні підстави для покладання на відповідача цих обовязків. Посилання представника позивача на те, що відповідач періодично погашав борг по цьому кредитному договору, що може свідчити про визнання та виконання ним умов договору, не можуть бути прийняті судом, оскільки зазначене позивачем спростовується вищевказаними прямими доказами. У суду також не викликає сумніву достовірність і переконливість експертизи, оскільки вона науково обґрунтована та належним чином аргументована, а також не протирічить іншим зібраним по справі доказам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати за проведення комплексної (почеркознавчої та ТЕД) експертизи в розмірі - 1177 грн. 60 коп., а понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору, слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного і ст. 203 ЦК України та

Outcome: approved