Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у загальному розмірі 11 829, 65 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) гривень 65 копійок, що включає в себе: заборгованість за кредитом в розмірі 6 519, 87 (шість тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 87 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4 508,37 (чотири тисячі п'ятсот вісім) гривень 37 копійок, а також штрафи, відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 (двісті п'ятдесят) гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) 551, 41 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 41 копійка. Також, позивач просить стягнути з відповідача 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що 03 липня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № б/н. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту , сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також позивач посилається на статті 526, 527, 530 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте порушуючи Умови та Правила надання банківських послуг, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов Договору, тобто відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідком порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. А тому, приймаючи до уваги невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, зазначену суму заборгованості, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань за договором і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк», позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився про що належним чином повідомив суд, просив позов підтримати у повному обсязі, позовну давність, про яку просить відповідач, не застосовувати. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав на адресу суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, та просив суд застосувати позовну давність відповідно до ст. 257 ЦК України та відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № б/н. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, позивач посилається на статті 526, 527, 530 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту Картрахунки, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений в заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк заключають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» в заяві. Пунктом 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку невиконання зобов'язань по договору, клієнт зобов'язаний за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту., виплаті винагороди банку. Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. А тому, станом на 31 березня 2014 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 11 829, 65 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) гривень 65 копійок, що включає в себе: заборгованість за кредитом в розмірі 6 519, 87 (шість тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 87 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4 508,37 (чотири тисячі п'ятсот вісім) гривень 37 копійок, а також штрафи, відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 (двісті п'ятдесят) гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) 551, 41 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 41 копійка. Тому, зважаючи на порушення відповідачем зобов'язання стосовно виконання грошових зобов'язань, позивач вправі достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Вищезазначене стверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 03 липня 2008 року, укладеного між Приват Банком та клієнтом - [PERSON] станом на 31 березня 2014 року (а.с.12-14), копією заяви позичальника [PERSON] (а.с.15), копією Умов і правил надання банківських послуг (а.с.17-29), довідкою АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) (а.с.31), довіреністю № 6048-О (а.с.36), банківською ліцензією №22 від 05 жовтня 2011 року про право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.33), свідоцтвом № 054809 про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.34), статутом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.35) , довіреністю (а.с.55). Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не вбачає підстав для застосування до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з ч.5 статті 261 ЦК України - початок перебігу позовної давності - за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Частина 3 статті 267 ЦК України, передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які підписання сторонами договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Ні одна із сторін другій стороні про припинення дії договору з 03 липня 2008 року не заявляла, а тому не має підстав для застосування до правовідносин строку позовної давності. Відповідно пояснень наданих ПАТ КБ «Приватбанк» строк дії картки, виданої [PERSON] закінчується в липні 2012 року. Враховуючи те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не пропустив позовної давності за заявленими вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки строк дії договору не закінчився, а перебіг позовної давності зі спливу останнього дня місяця дії картки не закінчився, то підстав для застосування положення ч. 4 ст. 267 ЦК України про відмову у позові внаслідок спливу позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача у спорі, немає.

Outcome: approved