Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач 11.03.2015 року звернувся до суду із названим позовом в якому просить стягнути з відповідача борг в розмірі 375254,50 (триста сімдесят п'ять тисяч двісті п'ятдесят чотири) гривні 50 коп., проценти за користування грошима в розмірі 270 138,10 ( двісті сімдесят тисяч сто тридцять вісім) гривень 10 коп., інфляційні втрати в розмірі 176 580 ( сто сімдесят шість тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень , три відсотки річних в розмірі 38 533 (тридцять вісім тисяч п'ятсот тридцять три) гривні, а всього 860 505,60 ( вісімсот шістдесят тисяч п'ятсот п'ять ) гривень 60 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.07.2008 року відповідач взяв у нього борг 15 000 доларів США, які обіцяв повернути, а також щомісяця сплачувати проценти в розмірі 3% від суми боргу, що становило 450 доларів США. 03.02.2011 року він знову позичив відповідачу 5000 доларів США, які останній згідно розписки зобов'язувався повернути в повному обсязі, проте відповідач борг не повернув, на регулярні усні вимоги про повернення боргу не реагував. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 25.07.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено та стягнуто з відповідача борг в розмірі 305 930 гривень. Дане рішення суду набрало законної сили та було видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 44731760 від 16.09.2014 року по виконавчому листу № 2/380/201 від 05.08.2014 року. Позивач зазначив, що на даний час рішення суду відповідачем не виконано і грошові кошти йому не повернено. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 16.07.2008 року відповідач взяв у позивача борг 15 000 доларів США, які обіцяв повернути, а також щомісяця сплачувати проценти в розмірі 3% від суми боргу, що становило 450 доларів США, та 03.02.2011 року 5000 доларів США, які останній згідно розписки зобов'язувався повернути в повному обсязі, проте відповідач борг не повернув, на регулярні усні вимоги про повернення боргу не реагував. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 25.07.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено та стягнуто з відповідача борг в розмірі 305 930 гривень ( а.с.- 5-7). Рішення Тетіївського районного суду набрало законної сили 05.08.2014 року та було видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 44731760 від 16.09.2014 року (а.с.-26). 03.04.2015 року видана довідка начальником ВДВС Тетіївського РУЮ , яка свідчить про те, що станом на 03.04.2015 року у ВДВС перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2/380/201 від 05.08.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 305 930 грн. (а.с.-27) Індекс інфляції в країні за 2014 рік склав 124,9%. Станом на 26.02.2015 року курс гривні до долара США за офіційний курсом НБУ становить 3001.0175 грн. за 100 доларів США, про що свідчить довідка НБУ (а.с.8-9). Сума боргу на 26.02.2015 року становить 20 000 х 3001.0175: 100 = 600 203, 5 грн. Із відрахуванням стягнутої суми заборгованості за рішенням суду від 25.07.2014 року в розмірі 224 949 грн, заборгованість становить 375 254, 5 грн. Проценти нараховані за користування відповідачем коштами за останні два роки, а саме 2013 рік та 5 місяців 2014 року становить: 7 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 22.04.2014 року 7 200 х 1124,7453 грн. : 100 становило 80 981 грн. 66 коп. Станом на день звернення до суду за курсом НБУ становить 7 200 х 3001, 0175 : 100 = 216 073,30 грн. Додатково нараховані відповідачем відсотки за користування коштами : 450 х 10 = 4 500 доларів США, що за курсом НБУ становить 4 500 х 3001, 0175 : 100 = 135 045,80 грн. Таким чином заборгованість по відсоткам становить 270 138, 1 грн. Індекс інфляції за період з 01.01.2013 р. по 01.02.2015 р. становить 129,42 %. , а саме : 20 000 доларів США х 129,42 % = 5 884 доларів США, що за курсом НБУ становить 5 884 х 3001, 0175 : 100 = 176 580 грн. Розрахунок 3 % річних за курсом НБУ станом на 26.02.2015 року становить 1284 х 3001, 0175 : 100 = 38 533 грн. Таким чином , аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази , суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню , оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що спір між сторонами виник внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання після ухвалення рішення суду від 25.07.2014 року. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника про передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання , має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існувати на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підставою застосування відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання , що теж підтверджується висновком ВСУ при розгляді справи № 6-113 цс 14, від 01.10.2014 року, де вказується, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання , оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти. Таким чином, спір між сторонами виник унаслідок невиконання відповідачем зобов'язання після ухвалення рішення суду від 25.07.2014 року. Враховуючи вищевикладене обґрунтування, суд вважає, що позов обґрунтований, базується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved