Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS], в обґрунтування зазначивши, що 27.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір №MRС0GК04000153, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 38950 доларів США строком до 23.09.2021 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 27.09.2006 року укладено договір іпотеки №MRС0GК04000153, згідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,70 кв.м, житловою площею 38,30 кв.м, що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.09.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з особою-покупцем з отримання витягу з Державного реєстру прав власності і наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру на адресу відповідача позивачем направлялася письмова вимога про виселення, проте відповідач добровільно помешкання не звільнив. У звязку з цим позивач просить виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у [INFO], з вказаної квартири. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 27.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір №MRС0GК04000153, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 38950 доларів США строком до 23.09.2021 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 27.09.2006 року укладено договір іпотеки №MRС0GК04000153, згідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 61,70 кв.м, житловою площею 38,30 кв.м, що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.09.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з особою-покупцем з отримання витягу з Державного реєстру прав власності і наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру на адресу відповідача позивачем за вих. № 30.1.0.0/2-668 від 02.03.2015 року направлялася письмова вимога про виселення з квартири в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, проте дотепер відповідач добровільно помешкання не звільнив. У ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і ч. 3 ст. 109 ЖК України. З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначені у ч.3 ст.109 ЖК України та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS], яка знаходиться в іпотеці. Разом з тим, вимоги позивача про виселення з вищевказаної квартири інших осіб, які в ній зареєстровані та/або проживають, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, згідно положень Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №14 ухвалене у справі рішення маж бути гранично повним, ясним, чітким. З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначаються точне й повне найменування юридичної особи, прізвище, імя та по-батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання. Таким чином, ухвалення рішення у даній справі стосовно невизначених осіб, які можливо зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі, призведе до порушення їх прав та інтересів та позбавлення їх права на захист. На підставі викладеного,

Outcome: partial