Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Перечинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради (далі - Перечинської ЗОШ-інтернат) звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на користь Перечинської ЗОШ-інтернат аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 460 грн. на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини [NUMBER], який відкритий у відділенні Ощадбанку м. Перечин від 03 червня 2016 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у Перечинської ЗОШ-інтернат на повному державному утриманні перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO], який влаштований в заклад 08 квітня 2016 року з Порошківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на підставі направлення №3 від 01 квітня 2016 року, про що був складений відповідний акт про факт передачі дитини а заклад від 08 квітня 2016 року. Неповнолітній [PERSON] перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Перечинської РДА як дитина, позбавлена батьківського піклування. Згідно виписки з протоколу ЛКК №015/752 від 26 червня 2015 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №27 від 30 червня 2015 року [PERSON] є інвалідом дитинства, наслідки перенесеної важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, правобічний геміпарез, слабка розумова відсталість. Згідно довідки служби у справах дітей Перечинської РДА №90/01-05 від 23 лютого 2016 року та дублікату обліково-статистичної картки дитини №0261165 від 11 лютого 2014 року у [PERSON] є брати та сестри, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],та [PERSON], [INFO], які проживають в рідній сім'ї за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки Порошківської сільської ради Перечинського району, [PERSON] також має право на користування та проживання у будинку за вищевказаною адресою, власного житла та майна він не має. На підставі рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року по справі №304/1572/15-ц дитину відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відомості про батька дитини - [PERSON] записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Повним витягом з ДРАЦС громадян про народження дитини №00016080072 від 05 грудня 2015 року. Оскільки при відібранні неповнолітнього [PERSON] від матері питання стягнення аліментів відповідно до ст. 170 СК України не вирішувалося, тому просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача Червеняк І.І. не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У судове засідання начальник служби у справах дітей Перечинської РДА Ганчак М.І. також не з'явилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглянути без участі представника органу опіки та піклування, позов підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року відібрано від [PERSON], 1977 року народження, малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав та передано [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації з метою подальшого влаштування його у дитячі заклади області. Також встановлено, що реєстрація народження [PERSON], [INFO], проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері, що стверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00016080072, сформованим 05 грудня 2015 року та наданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області. Крім цього встановлено, що розпорядженням голови Перечинської РДА від 24 лютого 2016 року № 58 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітньому [PERSON], [INFO], уродженцю с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Як вбачається з довідки Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради від 12 липня 2016 року №01-30/618, [PERSON], [INFO], навчається, виховується, проживає та знаходиться на повному державному утриманні у школі-інтернаті з 08 квітня 2016 року по теперішній час за адресою: м. Перечин, вул. Ломоносова, №1. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 170, частина 4 якої передбачає, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Згідно ст. 248 цього Кодексу дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право: 1) на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; 2) на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; 3) на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі; 4) на безоплатну правову допомогу в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги. Влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Отже, оскільки відібрання від відповідачки [PERSON] дитини - неповнолітнього [PERSON] без позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов'язку надавати матеріальну допомогу на його утримання, а також те, що питання про стягнення аліментів при відібранні дитини вирішене не було, суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, а також визнання позову відповідачкою [PERSON], вважає за необхідне стягнути з такої аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 460 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved