Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач 02.08.2016 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу\~ у розмірі 49500 гривень, а також про стягнення судових витрат. Позивач зазначив, що 03.10.2015 між [PERSON] «[PERSON] компанія «ПРОВІДНА» ([PERSON]) та [PERSON] (Страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АЕ/4727883, за яким [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність всіх осіб, які на законних підставах керуватимуть автомобілем Мітсубісі, державний реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - забезпечений транспортний засіб). Термін дії Полісу - з 04.10.2015 року до 03.10.2016 року. Франшиза склала 500 грн. 04.10.2015 року на Т-16-28, Спаське-Вилкове, 39 км., мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля, за кермом якого знаходився відповідач, та автомобіля Фольксваген Хюндай, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керування [PERSON], який йому ж і належить. Наслідком ДТП стало пошкодження транспортних засобів. Відповідно до довідки ДАІ протокол про адміністративне правопорушення було складено на [PERSON] Однак, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року провадження по справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрите у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, [PERSON] визнано невинуватим у ДТП. При цьому, з постанови вбачається, що по справі призначалась судова автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза, відповідно до висновку якої пояснення водія автомобіля Мітсубісі, а саме [PERSON], про обставини пригоди виявились технічно неспроможними, а пояснення водія [PERSON]Ф відносно його невинуватості правдивими та технічно спроможними. З експертної точки зору водій [PERSON] не виконав жодних умов пунктів 12.1 і 13.1 ПДР, хоча мав таку технічну можливість. Окрім того, з постанови суду вбачається, що у момент ДТП [PERSON] перебував в нетверезому стані. Результат прибору 0,56 % алкоголю. Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 16.10.2015 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом, а саме автомобілем Мітсубісі у момент зазначеного ДТП у стані алкогольного спяніння. Таким чином, враховуючи невинуватість [PERSON], а також обставини, встановлені судовими постановами [PERSON] є винуватою у ДТП особою. Враховуючи, що відповідальність [PERSON] була застрахована в [PERSON] «СК «Провідна», [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату йому страхового відшкодування, за пошкоджений з вини відповідача його автомобіль. Вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] склала 60300,53 гривень. Враховуючи ліміт відповідальності в [PERSON] «СК «Провідна» - 50000 гривень, та наявну у полісі франшизу 500 гривень, [PERSON] було виплачено 49500 гривень. На підставі зазначеного в позивача виникло право вимоги з [PERSON] повернення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування в розмірі 49500 гривень. Представник позивача [PERSON] «СК «Провідна» в судове засідання не зявився, але в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.\~ У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України\~ обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, судом встановлено: Автомобіль марки «Mitsubishi L 200», д.н. [NUMBER], був застрахований [PERSON] «[PERSON] компанія «Провідна» відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.05.2013 року (Поліс №АЕ/4727883), укладеного між [PERSON] «[PERSON] компанія «Провідна» та [PERSON]. Термін дії договору до 03.10.2016 року включно. Згідно умов Полісу, ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 50000 гривень, розмір франшизи 500 гривень. 04.10.2015 року о 13годині 15 хвилин на 39 км автомобільної дороги Спаське-Вилкове відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого\~ автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER].\~\~ З матеріалів справи щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вбачається, що водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на 39 км. дороги Спаське-Вилкове, перед зміною напрямку руху (обїзду вибоїни), не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де сталося дотичне зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався позаду та виконував маневр обгону. В результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Тілесних пошкоджень ніхто не отримав. З протоколу серії АП 1 № 548419 від 04.10.2015 про притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вбачається, що [PERSON] порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху. Затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. Однак, з постанови Малиновського районного суду Одеської області від 10.03.2016 року вбачається, що справу щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, невинуватість [PERSON] у вчиненні зазначеного ДТП підтверджується висновком № 7503 судової транспортно-трасологічної й авто-технічної експертизи обставин зіткнення автомобілів [NUMBER], та «Hyundai Tucson», д.н. [NUMBER], з якої вбачається, що пояснення водія «Hyundai Tucson», д.н. [NUMBER], [PERSON] відносно його невинуватості є обґрунтованими та технічно спроможними. З експертної точки зору водій автомобіля [NUMBER], [PERSON] не виконав жодних умов пунктів 12.1 і 13.1 ПДР, хоча мав таку технічну можливість. Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 16.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ч. 1 ст. 130 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Отже, в момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, з урахування вищезазначеного суд вважає, що особою, винною у настанні зазначеного страхового випадку, є [PERSON]. 12.11.2015 [PERSON] звернувся до [PERSON] «СК ««Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування по збитку, причиненому внаслідок ДТП майну потерпілого за участі забезпеченого транспортного засобу, яке належить Страхувальнику. З звіту № 1150-11-15 про визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля [NUMBER], складеного оцінювачем [PERSON]Є, матеріальний збиток, завданий [PERSON] станом на 30.10.2015 року склав 60300,53 гривні. 22.04.2016 року [PERSON] «СК ««Провідна» складено [PERSON] №2300092078 за договором (полісом) страхування ОСЦПВ №АЕ/4727883 від 03.10.2015 року на суму 49500 гривень з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи. З відомості № ВПТ-002057 від 24.04.2016 для виплати страхових відшкодувань, а також з платіжного доручення № 0018201 від 25.04.2016 року вбачається, що [PERSON] «СК Провідна» здійснено виплату за [PERSON] №2300092078 від 22.04.2016 року в розмірі 49500 гривень. Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пп.33.1.4. п. 33.1.\~ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Отже судом встановлено, що [PERSON] письмове повідомлення про настання страхового випадку до [PERSON] «СК «Провідна» не надавалось взагалі. Згідно з абзацом «а» «ґ» пп.38.1.1. п.38.1.\~ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону.» Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки [PERSON] «СК ««Провідна»\~ було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 гривень та відшкодовано таким чином вартість матеріальних збитків, до позивача перейшло право вимоги відшкодування шкоди з [PERSON] відповідно до пп.33.1.4. п. 33.1. ст.33 та пп.38.1.1. п.38.1.\~ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі зазначеного суд вважає позов обґрунтованим, а також таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1378 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 0030869 від 18.07.2016 року, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved