Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач 02.02.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що проживаючи з відповідачем у громадянському шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги не надає, на прохання позивача не реагує. Відповідач ухиляється від виконання обовязку покладеного на нього ст. 180 СК України, тож виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою суду від 03.02.2017 року (суддя Кравчук Т.С.) провадження у справі відкрите. [PERSON] не погоджуючись з ухвалою про відкриття провадження у справі подав апеляційну скаргу, в результаті розгляду якої ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року апеляційна скарга була визнана неподаною та повернута. До суду 03.10.2017 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] та просив виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що Єсенія народжена від іншого чоловіка. В судовому засіданні 19.10.2017 року зустрічна позовна заява була прийнята до провадження. Ухвалою суду від 13.12.2017 року по справі призначена судова медико-генетична експертиза. Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. Матеріали справи були повернені до суду без виконання експертизи, у звязку з неприбуттям [PERSON] до експертної установи для відбору біологічних зразків. Ухвалою суду від 23.03.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства було розєднано в окреме провадження. На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року № 1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Кравчук Т. С. Антонецького С. Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою суду від 08.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я., розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.06.2018 року. У судовому засіданні 27.06.2018 року розгляд справи було відкладено на 02.08.2018 року. Підготовче провадження закрите у судовому засіданні 02.08.2018 року, справа призначена до розгляду по суті на 10.10.2018 року. В судове засідання учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2016 року у матері [PERSON] та батька [PERSON] народилася донька [PERSON], про що 16.11.2016 року складено відповідний актовий запис №10658, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖД №495495 видане 16.11.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] подаючи апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, подаючи зустрічну позовну заяву жодних доказів, щоб підтверджували відсутність підстав сплачувати аліменти не подав. Суму аліментів визначену позивачем у розмірі 2000 грн. жодним чином не спростував. Відомостей щодо розгляду виділеної в окреме провадження зустрічної позовної заяви про оспорювання батьківства суду не представив. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої обєктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме 02.02.2017 року та до повноліття дитини, тобто до 09.11.2034 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved