Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0249/82/0107856 від 24.09.2013р. (далі - Договір) в сумі 44556,70грн. Мотивуючи свої вимоги позивач вказував, що 24.09.2013р. між Банком та відповідачем укладено Договір, за умовами якого останній отримав на споживчі цілі в кредит в розмірі 31117,20 грн. зі сплатою процентів в розмірі 35,30% річних з терміном повернення 24.09.2019р. При цьому відповідач зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячний (24 числа) ануїтет них платежів (1045,00грн.) згідно Графіку погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором. Відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитами. Таким чином, станом на 02.04.2015р. сума заборгованості за Договором складає 44556грн. 70коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, вислухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2013р. між Банком та відповідачем укладено Договір, за умовами якого останній отримав на споживчі цілі кредит в розмірі 31117,20 грн. зі сплатою процентів в розмірі 35,30% річних з терміном повернення 24.09.2019р. При цьому відповідач зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних 24 числа платежів в сумі 1045,00грн. згідно Графіку погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Однак, відповідач умови договору порушує. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 02.04.2015р. відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитом в сумі 29440,90грн., за відсотками 6755,75грн. та 8360,05 грн. пені, всього 44556,70грн; Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. На підставі вище викладеного, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 445,57 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved