Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач 10.01.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савіна Катерина Павлівна та просила: визнати за нею право власності на ј частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову відзначено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах. [INFO] бабуся позивачки [PERSON] померла. Згідно заповіту позивач є спадкоємцем [NUMBER] частки її майна або ј частки квартири [ADDRESS] . Іншим спадкоємцем її частини квартири є син померлої [PERSON] . [PERSON] надав нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, проте відмовився залишати їх в нотаріальній справі. [PERSON] спадок приймати не збирається, до нотаріуса не звертався. Справа надійшла до провадження судді Погрібного С.О. та ухвалою суду від 11.01.2014 року позов [PERSON] було залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 11.02.2014 року провадження у справі відкрите. Ухвалою суду від 26.12.2014 року провадження у справі зупинено до завершення розгляду та вирішення іншої судової справи №523/15720/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним. На підставі розпорядження керівника апарату суду №1302/17 від 15.12.2017 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Справа надійшла до провадження судді Ільченко Н.А. та ухвалою від 22.12.2017 року провадження у справі поновлено. На підставі розпорядження керівника апарату суду №1927/18 від 18.04.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого справа надійшла до провадження судді Бойчука А [PERSON] Ю. та ухвалою якого від 19.04.2018 року прийнята до провадження. У зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Бойчука А.Ю. по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою від 11.02.2019 року прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 28.03.2019 року. Протокольною ухвалою від 28.03.2019 в результаті проведених підготовчих дій було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 23.04.2019 року. В судовому засіданні 23.04.2019 року оголошено перерву до 04.06.2019 року. У судовому засіданні 04.06.2019 року представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Інші учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає,що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплекту Одеської міської ради від 14.11.2006 року. 19.11.2011 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В. та зареєстрований в реєстрі за №3-1713, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [INFO] померла [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №12258 від 25.12.2012 року. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савіної К.П. з заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савіна К.П. листом №242/02-14 від 10.09.2013 року повідомила [PERSON] , що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у [PERSON] . При відкритті спадкової справи №7/2013 спадкоємцем [PERSON] було надано правовстановлюючі документи, але не залишені у спадковій справі. За відсутності правовстановлюючих документів немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/15270/14-ц від 13.07.2017 року залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 19.07.2017 року. Відповідно до ст.66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Таким чином, зважаючи на обставини справи відсутність правовстановлюючих документів в матеріалах спадкової справи не є перешкодою для спадкування позивачем. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved