Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що 03.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №HМІВА800001100, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу кредит в розмірі 10990,95 Доларів США, в свою чергу [PERSON] передав в заставу автомобіль Mersedes, модель Benz 200, рік випуску 1994, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 20.01.2010 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції при примусовому виконанні ухвали №2-13063 Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2009 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» про накладення арешту на майно та грошові кошти, було накладено арешт на зазначений автомобіль, належний на праві власності відповідачу. 06.03.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції при примусовому виконанні ухвали №2-4163 Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.09.2011 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави, було накладено арешт на зазначений автомобіль, належний на праві власності відповідачу. Вважає, що право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 03.09.2008 року, а постанови про накладення арешту були винесені у 2010 та 2012 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, крім того, станом на серпень 2014 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 54682,43 Доларів США, що значно перевищує вартість предмета застави. Позивач вважає, що Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а тому посилаючись на ст.ст.54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» просить суд звільнити з арешту, накладеного 20.01.2010 року та 06.03.2012 року державним виконавцем, заставлений автомобіль. Судом до участі в справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав та про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відношення щодо позову не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 03.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №HМІВА800001100, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу кредит в розмірі 10990,95 Доларів США, в свою чергу [PERSON] передав в заставу автомобіль Mersedes, модель Benz 200, рік випуску 1994, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 20.01.2010 року старшим державним виконавцем ВДВС Красилівського РУЮ при примусовому виконанні ухвали №2-13063 Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2009 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» про накладення арешту на майно та грошові кошти, було накладено арешт на зазначений автомобіль, належний на праві власності відповідачу. 06.03.2012 року державним виконавцем ВДВС Красилівського РУЮ при примусовому виконанні ухвали №2-4163 Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.09.2011 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави, було накладено арешт на зазначений автомобіль, належний на праві власності відповідачу. В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте представник позивача не навів обставин, які свідчать про наявності спору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. В процесі судового розгляду представник позивача не довів, що діями чи бездіяльністю [PERSON] порушуються права чи інтереси ПАТ КБ «ПриватБанк», які підлягають усуненню шляхом звільнення майна з-під арешту. Фактично позивач вважає неправомірними дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції при здійсненні виконавчих проваджень, які не оскаржує у встановленому поряду і також не оспорює прав власності чи прав володіння [PERSON] автомобілем Mersedes, реєстраційний номер [NUMBER]. Посилання представника позивача на п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», як на підставу для задоволення вимог позивача є безпідставними з огляду на наступне. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Наведені положення вказаної Постанови регламентують виключно порядок розгляду позовів про виключення майна з-під арешту за вимогами громадян та організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, однак вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не ґрунтуються на праві власності чи на праві володіння автомобілем Mersedes, реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» обрав невірний спосіб захисту своїх прав, пред'явивши позов до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, а тому цей позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed