Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач 06 червня 2019 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають з червня 2013 року, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини. Позивач проживає разом із дітьми, а відповідач окремо від них. З червня 2013 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. За таких обставин позивач змушена звернутися з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частині з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд цієї заяви і до повноліття дітей. Про місце, дату і час розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох дітей, просила їх задовольнити з зазначених у позові підстав. Справу просила розглянути в її відсутність без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.19). Відповідач викликався у судове засідання рекомендованою поштою на 02 вересня 2019 року. Поштове відправлення на ім`я відповідача повернулося без вручення адресату з відміткою листоноші «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.21,22). У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судові засідання на 17 вересня 2019 року і 30 вересня 2019 року шляхом оприлюднення оголошень на офіційному веб-сайті суду. Будучи двічі повідомленим про розгляд справи в суді належним чином шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошень про виклик у судові засідання (а.с.23), відповідач у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог і відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2012 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, встановлено, що батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7). З довідки №278, виданої виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 04 червня 2019 року, судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , яка має склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , бабуся [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Проаналізував добуті в судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки з позовної заяви і доданих до неї доказів судом встановлено, що відповідач іншим особам аліменти не сплачує, не є особою з інвалідністю, знаходиться у працездатному віці, за станом здоров`я має можливість сплачувати аліменти до повноліття дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved