Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач 10.01.2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов»язати [PERSON] «МТМ» провести перерахунок\~ розміру\~ плати за фактично надані послуги з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 шляхом зменшення розміру плати за надані послуги з теплопостачання\~ за кожен місяць опалювального сезону\~ на 25%, з тих підстав, що в зимовий період приміщення її квартири неналежно опалюються та температура в них є значно нижча передбаченої санітарної норми. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року провадження по справі відкрито. 31.01.2018 року відповідачем [PERSON] «МТМ» надано відзив на позов, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відсутні законні підстави для перегляду суму боргу за послугу з централізованого опалення по квартирі № 19 житлового будинку по вул. Гоголя, 78 , де мешкає позивач. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала з підстав визначених у відзиві. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи , приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. На підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 25.12.2009 року [PERSON] «МТМ» позивачу надаються послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води до квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які виникли між сторонами регулюються нормами\~Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ст.ст.\~20,\~32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Цей обовязок споживача зазначений і в п.7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги-вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач вказував на необґрунтованість нарахування розміру плати за послуги з теплопостачання з тих підстав, що за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року температура в житлових приміщеннях її квартири протягом всього опалювального періоду не перевищувала 13 градусів по Цельсію . Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів того, що за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року температура в квартирі [PERSON] була нижче встановлених санітарних норм, зокрема, листом [PERSON] «МТМ» від 15.11.2017 року підтверджено, що в період 2013-2016 роки від [PERSON] не надходило звернень щодо неналежної якості послуги з централізованого опалення, а при обстеженні системи опалення в нежитловому приміщенні [PERSON] 08.11.2017 року, завуження трубопроводів системи опалення не виявлено. Також, суд звертає увагу на те, що 08 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] «Міські теплові мережі» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги . За змістом вказаного договору відповідачем було реструктуризовано заборгованість , що утворилася у [PERSON] за період з 01.10.2015 року по 31.07.2017 року на суму 1041,98 гривень. Тобто, фактично, відповідно до положень ст. ст. 627,629 ЦК України, підписавши вказаний договір [PERSON] визнала факт надання послуг належної якості за період з 01.10.2015 року по 31.07.2017 року, визнала факт наявності заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України , та з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, їх слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed