Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.08.2013 року в розмірі 11\~101,73 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобовязання за договором порушив, внаслідок чого має заборгованість станом на 31.05.2016 року в розмірі 11\~101,73 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслана йому повістка про виклик повернулася до суду у звязку з відсутністю адресата. В такому випадку, згідно із ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено [PERSON] належним чином, і відповідно до ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, 13.08.2013 року [PERSON] заповнив бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тарифів ПАТ КБ «Приватбанк», які разом з памяткою клієнта складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що відповідач має заборгованість станом на 31.05.2016 року в розмірі 11\~101,73 грн., з них: 295,44 грн. кредит; 6801,45 грн. проценти за користування кредитом; 3000,00 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 504,84 грн. штраф (процентна складова). Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з процентів та штрафу, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року. Щодо зазначеного позивачем розміру заборгованості з процентів, то згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» процентну ставку на момент укладення договору було встановлено в розмірі 2,5 % в місяць, тобто 30 % в рік. В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач також зазначив, що відповідачу було надано кредит на умовах сплати 30 % в рік. Водночас в розрахунку заборгованості за договором позивач вказує, що розмір процентів з 13.08.2013 року до 31.08.2014 року дорівнював 30 %, з 01.09.2014 року 34,8 %, а з 01.04.2015 року 43,2 %. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. Згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Однак позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Крім того, вказана позивачем в розрахунку заборгованості за договором сума заборгованості з процентів за період з 01.03.2014 року до 31.05.2016 року явно перевищує проценти в розмірі 30 % і навіть 34,8 % чи 43,2 % в рік, оскільки на кредит в розмірі 295,44 грн. за 27 місяців нараховано 6 752,93 грн. процентів. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому визначений позивачем розмір заборгованості з процентів за період з 01.03.2014 року до 31.05.2016 року, зважаючи на подані докази, підлягає такому перерахунку: 295,44 грн. х 30 % / 360 дні х 823 дні = 202,62 грн. Загальний розмір процентів за користування кредитом за період з 13.08.2013 року до 31.05.2016 року дорівнює: 48,52 грн. (проценти за період з 13.08.2013 року до 28.02.2014 року) + 202,62 грн. (проценти за період з 01.03.2014 року до 31.05.2016 року) = 251,14 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням процентів і комісій. Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у разі виникнення прострочених зобовязань клієнт сплачує банку пеню. В постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3 546,58 грн. заборгованості за кредитним договором, з них: 295,44 грн. кредит, 251,14 грн. проценти за користування кредитом, 3000,00 грн. пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судові витрати із сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 3 546,58 грн. х 100 / 11\~101,73 грн. = 31,95 % (частина задоволених позовних вимог); 1378,00 грн. х 31,95 % = 440,27 грн.

Outcome: partial