Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач 07.10.2019 року звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 22.06.2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2018 року, сторони припинили спілкування, як подружжя, почуття любові втрачено, спільне господарство та утримання сім?ї не ведеться та фактично кожний з них створив нову сім?ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не була присутня, в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно без поважних причин в судове засідання не прибув, відзив на позов не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Згідно ст. 280 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло відзиву або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі письмової заяви позивача та наявними доказами у справі суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 22.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управляння юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , про що 22.06.2012 року складено відповідний актовий запис за № 40, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2012 року. [INFO] у шлюбі народився [PERSON] , актовий запис № 209, батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.2012 року. [INFO] у шлюбі народилася [PERSON] , актовий запис № 507, батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2014 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім`ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved