Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № DOW0GK0000000013 від 07.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 32580,00 грн. на термін до 07.08.2018 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. У звязку з чим станом на 09.09.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 12263,73 грн., яка складається з наступного: 8006,11 грн. - заборгованість за кредитом; 2216,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1192,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 27,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. А також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 572,08 грн. - штраф (процентна складова), які позивач і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.33, 42). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином - відповідно до ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» та розміщення оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки поштові відправлення в м. Шахтарськ Донецької області, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не приймаються (а.с.27,35,37,40), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений сирок (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 07.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DOW0GK0000000013, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 32580,00 грн. на термін до 07.08.2018 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.11-15) Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Банк свої зобовязання виконав, однак відповідач [PERSON] порушив умови вказаного договору і тому, станом на 09.09.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 12263,73 грн., яка складається з наступного: 8006,11 грн. - заборгованість за кредитом; 2216,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1192,21 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 27,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. А також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 572,08 - штраф (процентна складова) (а.с.6-10). Відповідач у добровільному порядку не погасив вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Оскільки відповідач проживає в [INFO], на території якого здійснюється антитерористична операція, суми неустойки (штрафу, пені), які нараховані банком до сплати відповідно до договору: 27,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 572,08 грн. - штраф (процентна складова) з 14.04.2014 року стягненню не підлягають. Тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, суд приходить до висновку, що з останнього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом та процентами в загальній сумі 11414,65 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1218 грн. також підлягають стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: partial