Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Управління фінансів Городоцької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Ярмолинецького районного суду від 15.01.2016 року затверджено угоду про примирення, укладену 14.01.2016 року між підозрюваним [PERSON] та потерпілим [PERSON], яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК україни та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Згідно наданої Городоцькою ЦРЛ довідки №5 від 06.01.2016 року вартість лікування [PERSON], який перебував на лікуванні у хірургічномутравматологічному відділенні Городоцької ЦРЛ з 26.10.2015 по 06.11.2016 року, тобто 11 ліжко-днів, що становить 2097 грн. 71 коп.. Просить стягнути з відповідача на користь Управління фінансів Городоцької районної державної адміністрації для зарахування в районний бюджет витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 2097 грн.71 коп. В судовому засіданні прокурор Городоцької місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить їх задовольнити, стягнути з відповідача 2097 грн.71 коп. - витрати на лікування потерпілого від злочину, судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки [PERSON] являється інвалідом II групи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник Городоцької ЦРЛ [PERSON] позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Ярмолинецького районного суду від 15.01.2016 року затверджено угоду про примирення, укладену 14.01.2016 року між підозрюваним [PERSON] та потерпілим [PERSON], яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК україни та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, [PERSON] отримав тілесні ушкодження які, згідно висновку судово-медичної експертизи №218 від 25 листопада 2015 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та як такі, що в момент заподіяння (завдання). чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним перебігом закінчуються, чи можуть закінчитись смертю. Згідно довідки Городоцької ЦРЛ №5 від 06.01.2016 року вартість лікування [PERSON], який перебував на лікуванні у хірургічномутравматологічному відділенні Городоцької ЦРЛ з 26.10.2015 по 06.11.2016 року, тобто 11 ліжко-днів, що становить 2097 грн. 71 коп.. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. В силу ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до розяснень, даних у п.З Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі Порядок). Згідно п.4 вказаного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. Частиною 2 статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоровя» фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати слід віднести за рахунок держави, оскільки [PERSON] являється інвалідом другої групи і в силу п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Outcome: approved