Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Подружжя [PERSON] уклали шлюб, який 18 червня 2011 року зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що було зроблено актовий запис за № 211. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 2 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося з вини останнього. Відповідач постійно її ображає, інколи застосовує до неї фізичне насильство у присутності дитини. Взаєморозуміння у неї ([PERSON]В.) з відповідачем відсутнє, у результаті кількість сімейних чвар та сварок постійно збільшується. У їх сімї зросла нервова напруга, через що проживання та належний психологічний розвиток дитини у таких умовах є неможливим. Позивач вважає, що при таких обставинах врятувати шлюб вже неможливо. З 10 грудня 2017 року відбулося фактичне припинення шлюбних відносин, сторони проживають окремо один від одного. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище набуте в шлюбі. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved