Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] та до відповідача ТОВ Комерційне науково-виробниче підприємство «Академія європейського бізнесу», в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 166259, 67 (сто шістдесят шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять дол. США шістдесят сім центів) дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом 98903,04 дол. США, заборгованості за відсотками 67356,63 дол. США. Також просить стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 67096,49 грн. Позовна заява мотивована тим, що між банком та [PERSON] укладено договір кредиту, умови якого відповідачем не виконуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Між банком та другим відповідачем укладено договір поруки, тому поручитель також повинен нести відповідальність за невиконання умов договору. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених в позові. Щодо застосування строків позовної давності зазначив, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки відповідачем робились оплати за договором кредиту в 2016 році, що вбачається з розрахунку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про сплив позовної давності та застосування наслідків спливу такого строку. Зазначила, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який сплив 14.04.2012 року. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач звернувся до суду із даним позовом 28.03.2017 року. 11.04.2017 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.04.2020 року обрано новий склад суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2020 року задоволено самовідвід судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.04.2020 року обрано новий склад суду. 27.04.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 12.10.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області замінено ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-банк». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2021 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до ТОВ Комерційне науково-виробниче підприємство «Академія європейського бізнесу». Так, згідно з\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Разом з тим, відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 06.05.2008 року між сторонами укладено договір кредиту № Ф080611О, за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 106090,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до п.п. 1.1.2 кінцевий термін погашення 05.05.2018 року. Між банком та ТОВ Комерційне науково-виробниче підприємство «Академія європейського бізнесу» укладено договір поруки 06.05.2008 року № 02-23-Ф080611О-912 в рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором. ПАТ «Укрсоцбанк» направив на ім`я [PERSON] та поручителя вимоги від 01.03.2017 року за № 143/УСБ/03 про усунення порушень щодо невиконання умов кредитного договору. Відповідно до розрахунку станом на 08.02.2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № Ф080611О від 06.05.2008 року становить 223647,61 дол. США, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 98903,04 дол. США, суми заборгованості по відсоткам 67356,63 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 34099,58 дол. США, пені за несвоєчасне повернення відсотків 23288,36 дол. США. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення заборгованості 166259, 67 (сто шістдесят шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять дол. США шістдесят сім центів) дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом 98903,04 дол. США, заборгованості за відсотками 67356,63 дол. США. відповідає наданому розрахунку. Наведене дає підстави встановити факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем. З даного розрахунку, а саме з таблиці погашення відсотків вбачається, що остання дата сплати відсотків 03.06.2016 року (а.с. 27). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 2\~ ст. 1050 ЦК України\~визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Відповідно до положень статей\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в\~статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Враховуючи, що боржником вносились кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Ф080611О від 06.05.2008 року 03.06.2016 року, тобто вчинені дії щодо визнання свого боргу й тому твердження відповідача, що строк позовної давності сплив після 14.12.2012 року є безпідставними, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності із даної дати. Виходячи з дій боржника щодо оплати заборгованості за договором кредиту, беручи до уваги вимогу щодо усунення порушень від 01.03.2017 року, яка направлена боржнику, дату звернення до суду із позовом 28.03.2017 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в позові з підстав пропуску строку позовної давності. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею193, частиною четвертою статті524 ЦК України,Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі - Декрет № 15-93),Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальній сумі 166259,04 дол. США, яка складається з 98903,04 дол. США заборгованості за кредитом, 67356,63 долл. США заборгованості за відсотками з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до платіжного доручення № 0000391715 від 15.03.2017 року при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 67096,49 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved