Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач 06 березня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 02.12.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. На даний час в спірній квартирі зареєстровано місце проживання позивача, відповідача, який є її колишнім чоловіком, їх доньки [PERSON] та онучки [PERSON] Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 червня 1985 р. до 18 жовтня 2005 року. Однак, з березня 2005 року відповідач в квартирі не проживає, особисті речі в квартирі відсутні. Позивачка змушена нести матеріальні витрати, а саме, плату за комунальні послуги за зареєстровану особу, яка фактично не проживає у квартирі, що для неї матеріально важко. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином. Від [PERSON] надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 02.12.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (а.с.7,8). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітньої [PERSON] (а.с.12). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1985 р. по 18 жовтня 2005 року (а.с.9). Однак, судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі, що також підтверджується актом обстеження квартири комісією ЖБК 409 (а.с.19,23). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, відповідач в спірній квартирі не проживає з березня 2005 року. Судом встановлено та підтверджено показаннями у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], що відповідач в спірній квартирі не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі, відповідач добровільно покинув квартиру. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірній квартирі, то суд вважає, що є всі підстави визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує її право як власниці, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, і

Outcome: approved