Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 30687,71 грн. Вимоги обгрунтовують тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 14.10.2012 р. отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, станом на 31.01.2017 р. умови договору не виконувались і утворилась заборгованість на суму 30687,71 грн. з яких: 1446,94 грн. - заборгованість за кредитом; 23544,28грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3758,98грн. - заборгованість за пенею; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 1437,51 грн. - штраф (процентна складова), що і змусило звернутись з позовом до суду. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, фактично пославшись на вищевикладені обставини. Крім того пояснив, що у позові допущено описку в частині стягнення 3758,98 грн. заборгованості за пенею і комісією. Вказана сума є заборгованістю лише за пенею. [PERSON] заперечує задоволенню позовних вимог про що надав письмові пояснення та пояснив, що є інвалідом і не взмозі сплатити зазначену суму заборгованості. Позивач безпідставно просить стягнути комісію та збільшив відсоткову ставку за кредитом. Просить застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 14.10.2012 р. позивач уклав з [PERSON] кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 6-31). Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому [PERSON], за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, а саме у витягу по Картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо на протязі 7 діб [PERSON] не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Отже, не заслуговують на увагу суду твердження відповідача в частині того, що позивач незаконно збільшив відсоткову ставку за кредитом. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільним законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну. В ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості був здійснений 12.06.2014 року (а.с.4, 5). Позивач звернувся до суду з позовом 06 березня 2017 (а.с.2), тому суд вважає, що строк позовної давності ним не пропущений. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.01.2017 р. [PERSON] має заборгованість 30687,71грн., тому, на підставі ст. ст. 526, 1054-1057 ЦК України, підлягає примусовому стягненню (а.с.4-5). На підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved