Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

ПАТ Універсал Банк звернулось до Рівненського міського суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 460 543,64 грн. та судові витрати по справі, а саме 3 654,00 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. У звязку з неявкою відповідачів проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, зі згоди представника позивача, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 019-2008-368. 15.02.2011 р. Рівненським міським судом Рівненської області у справі № 2-2486/11 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було ухвалено рішення, яким позов було задоволено повністю: стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по Кредитному договору № 019-2008-368 від 22.02.2008 р. в сумі 556 785 (п'ятсот п'ятдесят шість тисяч сімсот вісімдесят п'ять) гривень, 55 копійок, вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Даним рішенням суду було стягнуто з Відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані відсотки включно до 23.02.2010 року та підвищені відсотки. У відповідності до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт укладення між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Кредитного договору № 019-2008-368 від 22.02.2008 р.; [PERSON] договору поруки № 019-2008-368-Р від 22.02.2008 р. та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття ПАТ «Універсал Банк» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків, підтверджено Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2011 р. у справі № 2-2486/11, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідачами зобовязання за кредитним договором не виконані. Відтак, вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсоткам та підвищеним відсоткам, нарахованим за період з 24 лютого 2010 року до 06 липня 2015 року, в розмірі 44 555,31 швейцарських франків є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів 3 % річних від простроченої суми в розмірі 50 110,70 грн., з урахуванням проведеного позивачем розрахунку. Позовна вимога про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає з таких підстав. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає ( рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі № 6-36736 ). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене в гривні. Частина 2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється тільки на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, а не на невиконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природи грошового зобовязання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції. Враховуючи, що між сторонами кредитний договір був укладений в іноземній валюті, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial