Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач 11.06.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 582 520,58 грн. та судових витрат у розмірі 3 654 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11089478000 (відповідно до додактвого договору реєстраційний номер було змінено на № 11089478001), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 37 345 дол. США, строком з 04.12.2006 року по 04.12.2037 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 11,3% річних. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 1089478001 від 04.12.2006 року. Наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON], про що між ним та Банком було укладено Договір поруки № 71233, за яким [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитними договором виконав належним чином та надав [PERSON] кошти, які в ньому зазначені. Позичальником [PERSON] у встановлені кредитним договором строки, повернення наданого їй кредиту (основної суми) та строки сплати відсотків за користування кредитом не дотримуються, у зв'язку з чим у неї перед Банком, станом на 13.05.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 582 520,58 грн. В судове засідання 17.09.2014 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю., діє на підставі довіреності від 25.02.2014 року, ( а.с. 62) в судове засідання не з'явився. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON], згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 111089478000 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 37 345 дол. США, строком з 04.12.2006 року по 04.12.2037 року, зі сплатою відсоткової ставки відповідно до п.1.3.1. договору в розмірі 11,3 % річних (а.с.6-15). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України, до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. Також, [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» підписали Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11089478000 від 04.12.2006 року, яким було узгоджено та встановлено графік погашення кредиту та відповідно до п.1 якого встановлено, що він є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.16-21). З зазначеним додатком [PERSON] була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці додатку. В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми [PERSON] має сплачувати на користь Банку для погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування. 16.02.2009 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до кредитного договору згідно якої домовилися, що для ідентифікації кредитного договору можуть застосовуватись, як номер договору, зазначений при його укладанні, так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку, а саме: № 11089478001. Згідно цієї угоди сторони також дійшли згоди про схему погашення кредиту, нарахування відсотків, зміну кінцевого терміну повернення кредиту, зміну графіка погашення кредиту за договором. (а.с. 34). Разом з додатковою угодою № 1 між сторонами було підписано Додаток № 2 до угоди, яким було узгоджено та встановлено новий графік погашення кредиту та відповідно до п.1 якого встановлено, що він є невід'ємною частиною Додаткової угоди № 1 від 16.09.2009 року до кредитного договору (а.с. 22-33). Відповідно до п.2.1. цієї додаткової угоди, позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтет них платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 333, 72 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 16 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтет ний платіж. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов Договору. 16.02.2009 року [PERSON] підписала та була ознайомлена з Додатком № 2 «Графік платежів, визначення сукупності вартості кредиту» до кредитного договору № 11089478001. В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором 04.12.2006 року між позивачем з одного боку та [PERSON] (надалі відповідач-2, поручитель) з іншого боку був укладений договір поруки № 71233 від 04.12.2006 року, відповідно до якого [PERSON] виступив поручителем та поручився солідарно відповідати за невиконання відповідачем-1 перед Банком умов кредитного договору (а.с.35-36). Зі змістом, умовами та правовими наслідками договору поруки відповідач-2 був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці цього договору. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання зобов'язань [PERSON] усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11089478000 від 04.12.2006 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п. 1.2. договору поруки поручителю добре відомі усі умови кредитного договору. Згідно п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно п. 1.5. договору поруки причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за договором. Згідно п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним кредитним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Згідно п. 3.2. договорів поруки у випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, пред'явленої згідно умов п. 2.2. договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобов'язань за договором, за кожен день прострочення. Ці пункти Договорів поруки цілком відповідають ч.1 ст. 554 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. З позову вбачається, що відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, та не з'являється до позивача у зв'язку з вирішенням питання щодо погашення цієї заборгованості. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 11089478000 від 04.12.2006 року (далі - 11089478001), боржником за яким є [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та копією зазначеного договору (а.с.49). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833, позивач зареєстрований як ПАТ «Дельта Банк». Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі, про що зазначено в позові. Згідно п. 1.2.2. кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік та укладено додаток до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 04.12.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Згідно п. 1.5. кредитного договору банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника за № 26208061041100. Згідно п.2.1. кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним договором, Банком приймається іпотека нерухомості, а саме однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] вартістю 251 460 грн., та приймається поруки [PERSON] Згідно п. 4.1. позивальник зобов'язується, використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором. Згідно п. 7.1. кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту, процентів, комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, та за офіційним курсом НБУ, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Згідно п.9.1., у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку. Згідно п. 9.5. кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання (підписання) до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії та/або пені у разі її нарахування. З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк», станом на 13.05.2014 року, виникла заборгованість, а саме за додатковою угодою № 11089478001: сума заборгованості за кредитом - 391 182,30 грн.; сума заборгованості за відсотками - 186 010,45 грн., за кредитним договором № 11089478000 сума заборгованості за відсотками - 5 327,83 грн., у зв'язку з чим загальна сума заборгованості складає 582 520, 58 грн. Судом встановлено, що позивач направляв відповідачам довідку про стан заборгованості за кредитним договором від 13.05.2014 року та досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором за Вих. № 31.4-08/10726/13 від 29.11.2013р. та Вих. № 31.4-08/10711/13 від 29.11.2013р. (а.с.43-44), що підтверджується списком рекомендованих відправлень (а.с.45-46), проте заборгованість так і не була погашена. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої зобов'язання, а й вимоги законодавства України. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. Відповідно до вказаної постанови, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 42888655 від 20.05.2014 року (а.с. 1). Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. з кожного окремо. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved