Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач 07.11.2014р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання нікчемного договору дійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29.01.2014р. між Івано-Франківською торгово-промисловою палатою та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди транспортного засобу, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування легковий пасажирський автомобіль марки FORD Transit, 2012року випуску, номер шасі(кузова,рами) [NUMBER], р.н. [NUMBER]. Даний автомобіль належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.05.2012р. за №94/2012. Згідно п.7 договору оренди за користування автомобілем орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 10500 грн. на місяць, строк оренди складав два місяці. При передачі в оренду автомобіль був оглянутий орендарем в присутності членів комісії - працівників позивача, будь-яких недоліків, які б перешкоджали його використанню за призначенням, не виявлено; на момент передачі автомобіля відповідачу бак був заправлений 70 л дизельного пального. 29.03.2014 р. закінчився строк дії договору, однак відповідач зобов'язання виконав не в повному обсязі, сплативши лише 5500 грн. за оренду автомобіля. 02.04.2014 р. орендований автомобіль був транспортований з його гаража в с. Хом'яківка Тисменицького району Івано-Франківської області. При огляді автомобіля були виявлені пошкодження, про що був складений відповідний акт, у паливному баці було 14,76 л пального, пробіг складав 21718км., тоді як при передачі автомобіля відповідачу, пробіг складав 6375км. Сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, останній був підписаний двома сторонами, відбулася передача орендарю транспортного засобу, і [PERSON] частково провів оплату за перший місяць оренди. Відповідач обіцяв через кілька днів приїхати і завершити укладання договору нотаріально, але не приїхав, а звинуватив Палату в тому, що вона зобов»язана була завершити роботу по договору, тобто нотаріально посвідчити. Однак позивач не ухилявся від нотаріального засвідчення договору оренди транспортного засобу, але не міг вчинити такі дії без присутності другої сторони, тобто відповідач є таким, що ухилився від вчинення нотаріального посвідчення договору оренди. Просив визнати нікчемний договір оренди автомобіля від 29.01.2014р. дійсним. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, у поданому суду письмовому запереченні позов не визнав, посилаючись на те, що згідно договору оренди 29.01.2014 р. він як фізична особа отримав у користування терміном на два місяці належний позивачу автомобіль. У рахунок місячного розміру орендної плати він вніс на рахунок позивача 5500 грн., більшу суму не вносив, оскільки договір був неналежно оформлений; правове оформлення договору зобов'язався здійснити позивач; у зв'язку з необхідністю він почав використовувати автомобіль негайно з умовою, що позивач дооформить договір оренди автомобіля, який згідно ст. 799 ЦК України підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Через 15 днів після укладення договору його зупинили працівники ДАІ, які зробили зауваження щодо правомірності володіння автомобілем, оскільки пред'явлений ним договір оренди не оформлений в нотаріальному порядку, тому є недійсним. Після цього він більше не користувався автомобілем, та з метою оформлення договору чи повернення автомобіля неодноразово телефонував у ТПП, однак там постійно включався факс. За його відсутності, 02.04.2014р. автомобіль забрали. Твердження позивача про те, що він сплатив половину місячної орендної плати за автомобіль і фактично домовився про істотні умови договору жодним доказом не підтверджені, оскільки ці умови повинні бути нотаріально завірені. Просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 29.01.2014 р. між сторонами укладено договір оренди автомобіля (а.с.4-6), згідно якого позивач - орендодавець передав відповідачу - орендарю, а останній прийняв у строкове (на два місяці) платне (розмір орендної плати - 10500 грн. на місяць) користування належний позивачу на праві власності (а.с.10) легковий пасажирський автомобіль марки FORD Transit, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], р.н. [NUMBER]. Укладений між сторонами, а саме: позивачем - юридичною особою та відповідачем - фізичною особою, - договір суперечить вимогам ч.2 ст. 799 ЦК України, у відповідності з якими договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.10.2014р., рішенням Тисменицького районного суду від 13.08.2014р. відмовлено у задоволенні позову Івано-Франківської торгово-промислової палати до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди автомобіля, неустойки, коштів на ремонт автомобіля, відновлення номерного знаку та вартості використаного пального. Дане рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу Івано-Франківської торгово-промислової палати відхилено.(а.с.30-31). В даній ухвалі вказано, що відповідно до вимог ч.1ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 ст. ст. 216 ЦК України встановлено правило, згідно якого недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, встановлено, що зазначений договір оренди автомобіля, укладений у простій письмові формі без його нотаріального посвідчення, як цього вимагає закон, тому він не створює для сторін договору прав та обов'язків, не може бути визнаним дійсним і відповідач не може нести відповідальності за невиконання умов договору. Крім того, як вбачається з пункту 27 договору оренди, сторони передбачили та погодились з тим, що даний договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто, на момент укладення договору обидві сторони усвідомлювали, що договір оренди транспортного засобу не буде діяти без його нотаріального посвідчення. Посилання представника позивача на те, що в силу ч.2 ст 220 ЦК України договір оренди автомобіля фактично є дійсним, суперечить обставинам справи та нормам матеріального й процесуального права. Також суд не вбачає підстав вважати, що відповідач [PERSON] ухилявся від нотаріального посвідчення договору оренди, оскільки будь-які докази цієї обставини в матеріалах справи відсутні та з пояснень представників позивача не вбачаються. Посилання на зайнятість відповідача і неможливість нотаріального посвідчення договору у зв'язку з цим не може бути оцінено як дії по свідомому ухиленню від нотаріального посвідчення договору. Крім того, на думку суду Івано-Франківська торгово-промислова палата, знаючи про обов'язкове посвідчення договору оренди в нотаріальному порядку, на власний ризик все ж таки здійснила передачу транспортного засобу відповідачу, хоча ніхто не заважав їм передати автомобіль вже після нотаріального посвідчення договору. Отже, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 220, 799 ЦК України,

Outcome: dismissed