Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 14892,76 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 20.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зобовязання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 02.08.2016 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 14 892,76 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, судом встановлено, що 17 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10). Кредитний договір складається із заяви позичальника, а також Умов і Правил надання банківських послуг. Своїм підписом в зазначеній заяві [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений і згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і згодний з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором станом на 02 серпня 2016 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 14 892,76 грн., і яка складається із: заборгованості за кредитом - 253,34 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10404,05 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3050 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 685,37 грн. (а.с.5-9). У відповідності до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1054 Кодексу встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] користується протягом листопада 2009 грудня 2013 кредитною лінією відкритою Банком на підставі кредитного договору від 17.11.2009 року. Позичальник (відповідач) не повертає Банку кредит та не сплачує проценти в строки та в розмірі встановленому кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені, нарахованої за кредитним договором у розмірі 3050 грн., значно перевищує розмір збитків у вигляді неповернутих кредитних коштів у розмірі 253,34 грн., суд вважає можливим з підстав, передбачених ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір пені до 253 грн. Отже, частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З урахуванням зазначених вище норм Цивільного кодексу України вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню Документально підтверджені судові витрати позивача складають 1378,00 грн..

Outcome: partial