Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач 05.04.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що на праві власності їй належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані її син [PERSON] та її донька [PERSON], які фактично з 01 січня 2015 року виїхали з м.Донецьк та не проживають за вказаною адресою. Вона несе всі витрати, пов'язані з утриманням квартири. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації не бажають. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та примусово зняти їх з реєстрації. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Надали суду заяви, в яких визнали позовні вимоги та просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов необхідно задовольнити частково відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Даний висновок ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що відповідно договору дарування від 30.06.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровим №1909 та зареєстрованого у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS], належить [PERSON] Відповідачі не проживають за вказаною адресою: [ADDRESS], починаючи з січня 2015 року, що вбачається з матеріалів справи. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі, які є членами сім,ї позивача, без поважних причин понад один рік відсутні за адресою: : [ADDRESS]. При вирішенні позовних вимог [PERSON] щодо зняття відповідачів з реєстрації, суд враховує вимоги ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україна» згідно якої, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи положення вказаного Закону, вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, оскільки позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial