Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 03.07.2013 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 09.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/11-33/98, у відповідності до умов якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 70 000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 15,0 % річних, строком до 08.07.2013 року. Відповідно до п. 4.1 договору, позивач, на підставі заяви відповідача від 11.07.2008 року та згідно меморіального ордера № 4/11-33/98 від 11.07.2008 року, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 70000,00 доларів США, і тим самим повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором. За умовами договору відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати часткове повернення суми кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1). Відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом. На даний час кредитна заборгованість не погашена. Тому позивач звернувся в суд з дійсним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 14.06.2013 року в сумі 16108,24 доларів США, яка за курсом НБУ, встановленому на дату розрахунку, становить 128753,22 грн., відповідно до розрахунку, що додається, та судові витрати в розмірі 1287,53 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково, в сумі боргу за тілом кредиту в сумі 5 114,31 доларів США, який за курсом НБУ складає 40 878, 68грн. в іншій частині позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що на наданий відповідачу споживчий кредит ним був придбаний автомобіль РЕНО МАГНУМ тягач та напівпричіп КРОНА SDP-2. Ці транспортні засоби знаходились у позивача в заставі, відповідно до договору застави, та були застраховані на підставі договору страхування транспортних засобів. 30.08.2008 року вказаний автомобіль з напівпричепом під Києвом потрапили в ДТП та були сильно пошкоджені. Сума страхового відшкодування за автомобіль складала 195575,56 грн., а за причіп - 95180,96 грн. Вказані суми страхова компанія перерахувала позивачу для погашення кредиту. Проте позивач, отримавши грошові кошти, в порушення вимог п.п. 2.20 та 2.21 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті №22 від 22.01.2004 року, не зарахував їх в той же день на рахунки відповідача для погашення кредиту та процентів, а здійснив це лише через місяць, коли курс долару США піднявся. З того часу почала накопичуватись заборгованість. Відповідач вимушений був звернутись до Краснолуцького міського суду з позовом до банку про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди. Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 28.12.2009 року дії банку відносно строків зарахування грошових коштів були визнані неправомірними. Суд зобов'язав банк провести перерахунок та нарахування грошових коштів на погашення кредиту та процентів за курсом долара США, що діяв на момент надходження цих коштів від страхової компанії на рахунок банку, пропорційно зменшивши суму заборгованості за кредитом та штрафним санкціям, а також стягнув на користь [PERSON] 25000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 16.03.2010 року рішення Краснолуцького міського суду від 28.12.2009 року залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Рішенням Колегії суддів ВСУ від 15.06.2011 року рішення Краснолуцького міського суду від 28.12.2009 року та ухвалу Колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 16.03.2010 року в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. скасовано, у решті - рішення залишено без змін. Проте, після набрання рішенням суду законної сили, банк в добровільному порядку його не виконував. Відповідачу на цей час невідомо, чи був проведений перерахунок заборгованості. Крім того, відповідач посилається на скрутне матеріальне та сімейне становище, істотне погіршення стану здоров'я, просить суд зменшити суму пені, вважає, що заборгованість за відсотками утворилась саме з вини позивача, який бачив, що відповідач, втративши фактично автомобіль та причіп, позбувся можливості продовжувати підприємницьку діяльність та погашати кредит, але не проявив ініціативи з дострокового розірвання договору з ним, тому сума відсотків збільшувалась. Вислухавши сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/11-33/98, у відповідності до умов якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 70 000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 15,0 % річних, строком до 08.07.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 10.07.2008 року укладено договір застави транспортного засобу та передано банку в заставу автомобіль Renault, модель АЕ 480 Т, тип ТЗ- вантажний (сідловий тягач), 2003 року випуску; напівпричіп KRONE, модель SDR-27, тип ТЗ - напівпричіп (бортовий), 2003 року випуску. 11.07.2008 року між [PERSON] і ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класік» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 013036/4003/0000102, які є предметом застави. 30.08.2008 року на автошляху Ізюм-Куп'янськ Харківської області позивач на зазначеному автомобілі з напівпричепом потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, унаслідок чого транспортні засоби було пошкоджено. Згідно з актами погодження розміру страхового відшкодування від 20.10.2008 року сума відшкодування шкоди за автомобіль складає 195575,56 грн. та за напівпричіп - 95180, 96 грн. Платіжними дорученнями від 06.11.2008 року та від 10.11.2008 року ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класік» перераховано ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» страхове відшкодування [PERSON], згідно з договором страхування від 11.07.2008 року в розмірі 95180,96 грн. та в розмірі 195575,56 грн. Зазначені кошти отримані банком 06.11.2008 року та 10.11.2008 року, однак страхове відшкодування на погашення кредиту [PERSON] було зараховане лише 08.12.2008 року та 09.12.2008 року. Листом № 114-1-3/6817, з яким [PERSON] був ознайомлений, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив що на виконання рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 28.12.2009 року проведено залік погашення кредиту [PERSON] за кредитним договором № 014/11-33/98 від 09.07.2008 року на суму 195 575,56 грн. по курсу 582,24 грн. за 100 доларів США станом на 06.11.2008 року та на суму 95 180,96 грн. по курсу 579,84 грн. за 100 доларів США станом на 10.11.2008 року у зв'язку з чим зменшено суму заборгованості за кредитним договором на 11 081,55 доларів США. Зменшено штрафні санкції з урахуванням зарахованої суми 11 081,55 доларів США. (а.с. 63). Наданим позивачем розрахунком заборгованості, який досліджений у судовому засіданні за участі сторін, підтверджується проведення позивачем заліку суми 11 081,55 доларів США. Суд вважає, що після виконання позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 28.12.2009 року з проведення перерахунку та нарахування грошових коштів на погашення кредиту та процентів за курсом долара США, що діяв на момент надходження цих коштів від страхової компанії на рахунок банку, пропорційного зменшення сум заборгованості за кредитом та штрафним санкціям, між ним та відповідачем [PERSON] не припинились цивільно-правові відносини з повернення залишку кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, оскільки залишилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5114,31 дол. США. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Невиконанням своїх зобов'язань за Кредитним договором щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитами, сплати процентів за користування ними та сплати нарахованої пені за несвоєчасне виконання встановлених Кредитним договором, Відповідач порушив право Позивача на їх отримання. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 014/11-33/98 від 09.07.2008 року, станом на 14.06.2013 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у сумі 16108,24 доларів США, яка за курсом НБУ, встановленому на дату розрахунку, становить 128753,22 грн. (а.с. 5), та складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 5114,31 дол. США, яка за курсом НБУ складає 40878,68 грн.; - заборгованість за процентами - 9328,77 дол. США, яка за курсом НБУ складає 74564,86 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 380,49 грн.; - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 12 929,19 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи істотне погіршення стану здоров'я відповідача, який є інвалідом 3-ї групи, скрутне матеріальне та сімейне становище, у якому він перебуває, суд вважає за потрібне застосувати правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій до 380,49 грн. Таким чином, вимоги позивача слід задовольнити в частині заборгованості за кредитом 40878,68 грн., за процентами 74564,86 грн. та пені 380,49 грн., а всього на суму 115824 грн.03коп.

Outcome: partial