Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач 04.03.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 16.03.2016 року в розмірі 53718,33 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 16.03.2016 року між позивачем, що діяв як позикодавець та відповідачем, що діяв як позичальник укладений договір позики. Сума позики за договором складала 2000 доларів США. Процентна ставка за договором становить 40 % річних, дата повернення позики разом з процентами - 16.03.2017 року. Позика не була повернута. Позивач вказує, що він не вимагає сплати відповідачем відсотків, а лише повернення суми позики у гривневому еквіваленті. Ухвалою суду від 15.03.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 23.04.2019 року. Розгляд справи у судовому засіданні, що відбулося 23.04.2019 року за участі позивача, було відкладено на 01.07.2019 року, з метою повторного повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду, шляхом направлення повістки та розміщення оголошення. У судове засідання 01.07.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 16.03.2016 року склав розписку про те, що він отримав у [PERSON] кошти в розмірі 2000 доларів США під 40% річних. Відповідач зобов`язався повернути суму позики до 16.03.2017 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно договору позики від 06.03.2016 року грошві кошти мають бути повернені до 16 березня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Також частиною 1 ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Тобто, зважаючи на те, що відповідач отримав позику та не повернув кошти у встановлені договором строки, вимоги позивачки є обґрунтованими в частині стягнення суми позики з відповідача та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Квитанцією №ПН2558 від 01.03.2019 року підтверджується, що [PERSON] при зверненні до суду оплатила суму судового збору у розмірі 768,40 гривні. За таких обставин, зважаючи, що позов підлягає задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved