Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом, у якому зазначає, що 28.04.2010р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 18500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В супереч умовам кредитного договору позичальник не здійснює виконання своїх зобов'язань, в наслідок чого утворив заборгованість. Станом на 14.07.2014р. заборгованість складає 34992,68 грн., з яких: заборгованість за кредитом 19196,89 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12677,40 грн.; заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 975,88 грн.; штраф 500,00 грн. ( фіксована частина), 1642,51 ( процентна складова). Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, просять стягнути з відповідачки суму заборгованості 34 992,68 грн. та відшкодувати судові витрати. У судове засідання представник позивача Смірнова О.К. не з`явилася, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, про що повідомила письмово. Відповідач у судове засiдання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повiдомив, заперечень проти позову не надав, хоча про день та час слухання справи був повiдомлений належним чином, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рiшення в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, на пiдставi даних що є у справi та доказiв. Дослідив матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 28.04.2010р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір б/н, який оформлений у виді заяви ( а.с. 8, 9-34). Згідно до Договору, Позичальнику був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом складає 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році ( 30,00% на рік). Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.22). При порушенні позичальником строків платежів більше ніж на 120 днів, він сплачує банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6, а.с.30). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Доказом порушення відповідачем [PERSON] кредитного договору є розрахунок суми заборгованості ( а.с4-7). Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає позов обґрунтований, який знайшов підтвердження наданими доказами, заперечень на нього від відповідачки не надійшло, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені останнім.

Outcome: approved