Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач 01.12.2015 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 червня 1990 року помер його батько та батько третьої особи [PERSON]. [PERSON] та третьої особи [PERSON] померла 03.11.2001р. Після смерті матері відкрилася спадщина у склад якої увійшли: будинковолодіння № 15 в с. Виннички, Пустомитівського району, Львівської області; право на земельну ділянку розміром 1,18 в умовних кадастрових гектарах; право на грошові вклади на Ощадній книжці рахунок №0191 в відділенні Ощадбанку № 043 на прізвище [PERSON]; право на грошові вклади на Ощадній книжці рахунок № 0142 в відділенні Ощадбанку №043 на прізвище [PERSON] За життя мати своїм майном не розпорядилася, тому його успадковують спадкоємці за законом, якими являються позивач та третя особа по справі [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на його користь. Позивач являється єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає, спору щодо спадкового майна не існує. На час відкриття спадщини він проживав та був зареєстрований разом з матірю, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, так як не заявляв про відмову від неї. Але оформити право власності на успадковане майно не може з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цих підстав просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок з приналежними господарськими будівлями. Позивач судове засідання не з»явився, подав заяву про те , що позов підтримує та просить справу слухати у його відсутності за наявними у справі доказами. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність за наявними у справі доказами, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, З»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що позов слід задовольнити частково в силу наступного. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала в належному їй будинку № 15 в с. Виннички, Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до довідки Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 04.11.2015 року № 617, згідно по господарських книг за [PERSON] рахується житловий будинок № 15 і господарські будівлі в с. Виннички, Пустомитівського району Львівської області. [PERSON] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. Разом з нею проживав і був зареєстрований її син [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 210903 від 05.11. 2001 року [PERSON] померла 03.11.2001 року в с. Виннички, Пустомитівського району у віці 83 років. З даних Технічного паспорту, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 20.04.2007 р. слідує, що за даною адресою знаходиться житловий будинок А-1 загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., допоміжною 30,7 кв.м., при ньому погріб Пг, літня кухня В, Г гараж, Д сарай, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огорожа. Окрім цього з технічного паспорта вбачається, що за даною адресою знаходиться незавершений житловий будинок готовністю 43 %, який позначений літерою Б-1. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов»язки входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на незавершений житловий будинок готовністю 43 %, який знаходиться за адресою с. Виннички буд. № 15, Пустомитівського району Львівської області, відмовити. Згідно свідоцтва про народження та паспорта громадянина України, позивач [PERSON] народився 29.01.1950 року в с. Виннички, Пустомитівського району і значиться зареєстрованим за даною адресою, його батькам значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) пай члена колективного сільськогосподарського підприємства № 1011 від 22.11.2004 року серія РН № 614600, [PERSON] у колективній власності АТП «Винниківське», належить земельна частка ( пай) розміром 1,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно копії ощадної книжки рахунок № 0191 у в відділенні Ощадбанку №043 на відкрити на прізвище [PERSON]. Згідно копії ощадної книжки рахунок № 0142 у в відділенні Ощадбанку №043 на відкрити на прізвище [PERSON]. Спадщина відкрилась 03.11.2001 р.- в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої цього Кодексу ( спадкове право), до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р. ( більше шести місяців до 01.01.2004р.), повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка проживала в [INFO] та була власником даного житлового будинку, померла 03.11.2001 року, спадщину якої, як спадкоємець за законом прийняв її син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: partial