Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 16 612,06 грн. боргу за кредитним договором від 20.09.2011 року. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного 20.09.2011 року договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 7 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] свої зобовязання за договором порушила, внаслідок чого її борг станом на 29.12.2016 року дорівнює 16 612,06 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Вважала, що розмір боргу повинен бути меншим за визначений банком. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, 20.09.2011 року [PERSON] заповнила бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тарифів ПАТ КБ «Приватбанк», які разом з памяткою клієнта складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що [PERSON] має заборгованість станом на 29.12.2016 року в розмірі 16 612,06 грн., з них: 6\~286,99 грн. кредит; 1\~838,30 грн. проценти за користування кредитом; 7\~219,53 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 767,24 грн. штраф (процентна складова). Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з пені, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 20.09.2011 року. В розрахунку заборгованості за договором позивач вказує, що станом на 31.12.2015 року заборгованість за пенею була відсутня. Пеня за 2016 рік дорівнює 7\~219,53 грн., з яких: 6\~169,53 грн. «загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобовязання»; 1050,00 грн. «пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.». Відображення в розрахунку заборгованості «загального сальда за нарахованою пенею за прострочене зобовязання» розпочато з 01.05.2016 і за травень 2016 року його розмір визначено в сумі 593,5 грн. Станом на 30.04.2016 в розрахунку заборгованості загальну заборгованість за кредитним договором визначено в розмірі 8223,02 грн. Це означає, що цю складову пені розраховано, виходячи із ставки пені, яка дорівнює 0,24% в день. Наданий позивачем витяг із тарифів по картам «Універсальна», Універсальна Contract і Універсальна Голд на підтвердження узгодженого сторонами розміру пені не містить підпису відповідача, тому суд не бере його до уваги. Водночас в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 20.09.2011 року, яка є підписаною відповідачем, зазначено, що пеня складається з: пені (1) = базова процента ставка за договором/30, яка нараховується за кожен день прострочення, та пені (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць. В ч. 3 ст. 549 ЦК України надано визначення, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За таких обставин, коли порядок нарахування пені (2) не відповідає вимогам ч. 3 ст. 549 ЦК України, а пеня (1) повинна дорівнювати 0,083% (2,5% / 30) в день, а не 0,24 %, очевидно, що позивач не довів правильність визначення розміру заборгованості з пені. Більше того, в постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено також вимогу про стягнення штрафу, вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначені обставини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 9\~392,53 грн. боргу за кредитним договором, з них: 6\~268,99 грн. кредит, 1 838,30 грн. проценти за користування кредитом, 1 267,24 грн. штраф. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору.

Outcome: partial