Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач 01 жовтня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом в якому зазначив, що 16 серпня 2013 року з відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до умов договору позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів, виготовити, доставити та встановити вироби згідно з специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 9 конструкцій вікон із сітками. Згідно п. 2.1. договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передоплати. Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену та встановлену металопластикову продукцію від 02 вересня 2013 року, відповідач отримала продукцію у встановлений договором строк, претензій щодо доставки та встановлення не мала. Загальна вартість замовлення склала 16 000 грн. Однак, в порушення умов договору відповідачем було сплачено 5450 грн. Позивач просила стягнути з [PERSON] суму основного боргу за договором в розмірі 10550 грн., штраф за порушення забов»язання в розмірі 2300 грн., пеню в розмірі 22 326,75 грн., що загалом складає 35 176,75 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи, що 16 серпня 2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу № 160812 (далі договір), згідно умов якого виконавець [PERSON] зобов'язалася здійснити заміри віконних отворів, виготовити, доставити та встановити вироби згідно з специфікацією. Згідно п. 2.1. договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передоплати. Відповідач зобов'язалася оплатити вартість виробів згідно з графіком погашення платежів. Пунктом 2.2., передбачено, що загальна вартість замовлення складає 16 000 грн. (а.с.6-8). Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену та встановлену металопластикову продукцію від 02 вересня 2013 року, відповідач отримала продукцію у встановлений договором строк, претензій щодо доставки та встановлення не мала (а.с.11). Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає, а інша сторона (покупець) зобов'язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього гроші. Предметом договором купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору, або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст. 656 ЦК України). Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленому в договорі купівлі- продажу (ст. 691 ЦК України) при цьому Продавець зобов'язаний передати товар у строк встановлений договором (ст. 663 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було здійснено оплату на загальну суму 5450 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Разом з тим, залишок суми в розмірі 10 550,00 грн. грн., відповідачем на розрахунковий рахунок позивача перераховано не було. В силу ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, з неї підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 10 550, 00 грн., та вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Пунктом 7.4 договору передбачено, що в разі пропуску, передбачених графіком погашення платежів, замовник зобов'язаний сплатити виконавцю платіж за пропуск чергового платежу в розмірі 100 грн. (за перший платіж). За пропуск другого платежу, третього і наступних платежів, замовник сплачує штраф в розмірі 200 грн. за кожен прострочений платіж. Також оплачується пеня у розмірі 1% за кожен день прострочи від суми загальної заборгованості за кожним платежем. Встановлено, що на адресу відповідача 01.04. 2014 року та 14.07.2014 року направлені письмові вимоги про сплату заборгованості, однак відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань (а.с.26-29). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки відповідачем в повному обсязі не виконані умови договору № 160812 від 16 серпня 2013 року, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] суму штрафу, однак до розрахунку позивача суд ставиться критично та вважає за необхідне привести власний розрахунок та розрахувати суму штрафу виходячи з восьми прострочених платежів, а саме, стягнути суму штрафу в розмірі 1500 грн. (100+200+200+200+200+200+200+200). Натомість, позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню за нижченаведеним. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виходячи із змісту ст.59 ЦПК України, обмежений нормами права в виборі засобів доказування, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами. Суд керується вимогами ст.ст.10,11,60 ЦПК України відповідно до яких обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, позивачем не доведена сума пені, яка на її думку підлягає стягненню з відповідача, розрахунок наданий позивачем суд вважає необґрунтованим, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в розмір 243,60 грн.

Outcome: partial