Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач 11.07.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за Кредитним договором №014/8051/74/29336 від 16.03.2006 року станом на 13.12.2013 року у розмірі 114577,24 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 915815,88 грн., та судовий збір. В позові посилався на те, що 16.03.2006 року між АППБ «Аваль», назва якого змінена на ПАТ «[PERSON] Аваль», та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/8051/74/29336, на підставі якого банк надав відповідачці кредит у сумі 63800,00 грн. зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту по 16.03.2026 року. На порушення умов Кредитного договору позичальник не виконує зобовязання по своєчасному поверненню кредитних коштів, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем. Відповідач [PERSON], який є поручителями за вказаним кредитним договором, також добровільно не погасив заборгованість, що виникла по кредитному договору. Оскільки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, позивачем був предявлений даний позов до відповідачів як солідарних боржників. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідачі судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Судом встановлено, що 16.03.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/8051/74/29336, на підставі якого банк надав відповідачці кредит у сумі 63800,00 грн. зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту до 16.03.2026 року. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору погашення кредиту здійснюється щомісячно згідно з графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. Позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 28 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором між АППБ «Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений Договір поруки від 16.03.2006 року. Згідно з п.1.2 Договору поруки відповідач [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями відповідачки [PERSON], які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, та відповідно до п. 1.1 Кредитного договору на підставі заяви на видачу готівки надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 63800,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №SRV/306-34 від 16.03.2006 року. В свою чергу, відповідачка [PERSON], скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Оскільки у передбачені строки позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, тому утворилась заборгованість, яка станом на 13.12.2013 року становить 114577,24 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 915815,88 грн., що включає в себе: заборгованість за кредитом 58079,99 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 464233,36 грн.; заборгованість за відсотками 16045,15 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 128248,88 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків 40452,10 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 323333,64 грн. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. У звязку із зазначеними обставинами, банком неодноразово, зокрема 27.12.2013 року було направлено повідомлення з письмовими вимогами до відповідачів щодо виконання ними своїх зобовязань як боржника та поручителя та погашення за заборгованості по кредитному договору. Однак грошові кошти для погашення заборгованості позичальника в передбачений строк перераховані не були. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені законом або договором. На підставі ст.ст. 1050, 1052 ЦК України згідно з п. 6.5 Кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Разом з тим, згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 вважав, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч.2 ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Отже, враховуючи, що розмір пені є значно високим по відношенню до розміру заборгованості за тілом кредиту, при цьому відповідачі не звільняються від плати за користування грошовими коштами по кредитному договору у вигляді відсотків, а також ненадання позивачем доказів завдання негативних наслідків через прострочення виконання зобовязання, суд, не нівелюючи при цьому значення неустойки як одного із засобів цивільно-правової відповідальності, тобто санкції за порушення зобовязань, вбачає підстави для зменшення розміру пені за прострочення погашення кредиту до 10452,10 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 83543,64 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 13.12.2013 року становить 84577,24 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 915815,88 грн., що включає в себе: заборгованість за кредитом 58079,99 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 464233,36 грн.; заборгованість за відсотками 16045,15 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 128248,88 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків 10452,10 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 83543,64 грн., а також згідно зі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір 3654,00 грн.

Outcome: approved