Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач 07 серпня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 06.11.2013 року о 22.55 год. в м. Дніпропетровську на вул. Набережна Заводська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21043, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], який належить на праві власності ТОВ «Грифон ЛТД», під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 1668 експертного дослідження вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER] складає 11\~543,92 грн., яку і просив стягнути з відповідача та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, ніяких письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 06 листопада 2013 року о 22.55 год., [PERSON], керуючи по вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську автомобілем [NUMBER], виконуючи поворот вліво в районі електроопори № 599, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.32). У звязку з чим, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 06 листопада 2013 року, доведена в силу вищевказаної норми. В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія Україна» на підставі полісу № АЕ/0621763 (а.с.109). Як зазначає позивач станом на 28.09.2015 року страховою компанією не здійснена страхова виплата. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Встановлено, що автомобіль [NUMBER], зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ТОВ «Грифон ЛТД» (а.с.23). Згідно звіту експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 1668 від 27 грудня 2013 року, вартість матеріального збитку автомобіля [NUMBER] складає 11\~543,92 грн. (а.с.70-92). Враховуюче вищевикладене, аналізуючи здобуті у справі докази, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон ЛТД» матеріальну шкоду в розмірі 11\~543,92 грн. та позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved