Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, покликаючись на те, що між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] укладено кредитний договір № 172-06 від 14.11.2006 року. Згідно умов кредитного договору [PERSON] був наданий кредит на споживчі потреби в сумі 49500,00 доларів США строком до 13.11.2009 року із сплатою 13,00 % річних за користування кредитними коштами. Згідно додаткової угоди №1 від 14.09.2007 року до кредитного договору кредит було переведено у відновлювальну кредитну лінію. Відповідно до п.п.1.1., 4.4. кредитного договору [PERSON] зобов'язалася погасити кредит до 13.11.2009 року. Оскільки відповідачка не виконувала умови договору, позивач змушений був звернутися до суду з приводу примусового стягнення заборгованості. 25.06.2010 року Галицьким районним судом м.Львова ухвалено рішення у справі №2-934/2010 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» 417580,64 гривень заборгованості за кредитним договором, що становить 52795,49 доларів США. Стверджує, що на сьогоднішній день вказана сума заборгованості [PERSON] не погашена та залишається несплаченою сума кредиту у розмірі 41226,11 доларів США. Тому, [PERSON] залишаються несплачені відсотки за користування кредитом та пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період після подання банком позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості і ухвалення судового рішення від 25.06.2010 року та по даний час, а саме: відсотки за користування кредитом за період з 01.07.2012 року по 15.06.2015 року у розмірі 15754,40 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 01.07.2014 року по 15.06.2015 року у розмірі 24912,75 гривень. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням в газеті «Львівська пошта» №104 (1715) від 17.09.2015 року, яка знаходиться у матеріалах справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] укладено кредитний договір № 172-06. Згідно умов кредитного договору [PERSON] був наданий кредит на споживчі потреби в сумі 49500,00 доларів США строком до 13.11.2009 року із сплатою 13,00 % річних за користування кредитними коштами. Згідно додаткової угоди №1 від 14.09.2007 року до кредитного договору кредит було переведено у відновлювальну кредитну лінію. Відповідно до п.п.1.1., 4.4. кредитного договору [PERSON] зобов'язалася погасити кредит до 13.11.2009 року. Оскільки, остання не виконала умови договору, позивач змушений був звернутися до суду з приводу примусового стягнення заборгованості. Так, 25.06.2010 року Галицьким районним судом м.Львова ухвалено рішення у справі №2-934/2010 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» 417580,64 гривень заборгованості за кредитним договором, що становить 52795,49 доларів США, що підтверджується наявним в матеріалах справи рішенням. На сьогоднішній день вказана сума заборгованості [PERSON] не погашена та залишається несплаченою сума кредиту у розмірі 41226,11 доларів США. Відповідно до п.п.5.2.5, 5.3.4, 6.2.2 кредитного договору у випадку прострочення погашення основної суми кредиту відповідач повертає позивачу прострочену суму з урахуванням 13% річних та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірах та порядку, передбачених кредитним договором. На прострочені проценти позивачем нараховується пеня, а на прострочені суми кредиту - проценти, пеня та індекс інфляції. Згідно п.9.1. кредитного договору цей договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до умов п.4.3 договору відсотки за користування кредитом за місяць сплачуються відповідачем не пізніше останнього робочого банківського дня поточного місяця. Отже, взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконує, а тому відповідачем залишаються не сплачені відсотки за користування кредитом та пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період після подання позивачем позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості і ухвалення судового рішення від 25.06.2010 року та по даний час, а саме: відсотки за користування кредитом за період з 01.07.2012 року по 15.06.2015 року у розмірі 15754,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 15.06.2015 року становить 331769,22 грн.; пеню за несвоєчасну сплату відсотків за період з 01.07.2014 року по 15.06.2015 року у розмірі 24912,75 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком від 15.06.2015 року. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений договором строк, а за умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплати неустойки (пені). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Проценти виплачуються позичальником до дня повернення позики. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, оскільки відповідачка належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором №172-06 від 14.11.2006 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, на відповідача необхідно покласти документально підтверджені судові витрати у розмірі 3566,82 грн. та витрати за подання оголошення в газету у розмірі 300 гривень. На підставі ст.ст. 11, 525, 526, 546, 554, 611, 625, 1048 ЦК України,

Outcome: approved