Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 30.08.2007 року кредитного договору №SAMND03000015728035 відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 5000 доларів США на картковий рахунок на строк, що відповідає терміну дії картки. Відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і станом на 07.08.2016 року існує заборгованість у розмірі 112867,44 гривень, з яких: 41589,74 гривень - заборгованість за кредитом, 65426,87 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500 гривень - траф (фіксована частина), 5350,83 гривень - штраф (процентна складова), які просиві стягнути з відповідача. Представник позивача у змісті позовної заяви просив розглядати справу у його відсутності, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, оскільки відбуває покарання у виді позбавлення волі. За дорученням суду про вручення відповідачу копії позовної заяви хз додатками від [PERSON] надійшла письмова заява про часткове визнання позову лише стосовно кредитної заборгованості без штрафних санкцій. Представник відповідача [PERSON] подала письмову заяву про невизнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між Приватбанком та [PERSON] 30.08.2007 року укладено кредитний договір №SAMND03000015728035, за яким останньому надано кредит у сумі 5000 доларів США на картковий рахунок на строк, що відповідає терміну дії картки. Згідно наданого позивачем розрахунку у зв'язку порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 07.08.2016 року існує заборгованість у розмірі 112867,44 гривень, з яких: 41589,74 гривень - заборгованість за кредитом, 65426,87 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500 гривень - траф (фіксована частина), 5350,83 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. За ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Положення ч.2 ст.192 ЦК України та ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, ст.ст. 192, 526, 527, 530, 533, 551, 610, 611, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved