Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 44 856,58 грн. боргу за кредитним договором від 18.08.2011. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобовязання за договором порушив, внаслідок чого його борг станом на 28.02.2017 року дорівнює 44 856,58 грн. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. [PERSON] позов визнав частково. Представник [PERSON], [PERSON], пояснив, що вважає неправильним розрахунок боргу із процентів, а також необґрунтованою вимогу про одночасне стягнення пені і штрафу. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, 18.08.2011 [PERSON] заповнив бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тарифів ПАТ КБ «Приватбанк», який разом з памяткою клієнта складає договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Надану позивачем копію витягу із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року суд не бере до уваги, оскільки він не підписаний відповідачем. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило в розрахунку заборгованості за договором, що [PERSON] має заборгованість станом на 28.02.2017 в розмірі 44 856,58 грн., з них: 3\~900,38 грн. кредит; 35\~054,88 грн. проценти за користування кредитом; 3\~289,10 пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2112,22 грн. штраф (процентна складова). Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з процентів та штрафу, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Щодо зазначеного позивачем розміру заборгованості з процентів, то, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідачу було надано кредит на умовах сплати 36,00 % в рік. Такий самий розмір процентів вказано і в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 18.08.2011. Водночас в розрахунку заборгованості за договором позивач вказує, що розмір процентів з 01.04.2015 року дорівнював 43,2 %. Згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Відповідно до постанови ВСУ від 30.11.2016 у справі 308/22362/13-ц боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Однак позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Крім того, вказана позивачем в розрахунку заборгованості за договором сума боргу з процентів за період з 11.04.2014 до 28.02.2017, явно перевищує процентну ставку в розмірі 36,0 %. Наприклад, з 30.04.2014 до 30.05.2014 за 30 днів на кредит в розмірі 3\~900,38 грн. нараховано 198,89 грн. процентів, тобто фактично застосовано процентну ставку в розмірі 61,2 % , хоча в розрахунку заборгованості за договором за цей період зазначено процентну ставку в розмірі 30 %. В подальшому позивач фактично застосовував ще більшу процентну ставку. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому визначений позивачем розмір боргу з процентів за період з 11.04.2014 до 28.02.2017, зважаючи на подані докази, підлягає такому перерахунку: 3\~900,38 грн. х 36 % / 360 днів х 1055 днів = 4 114,5 грн. Загальний розмір процентів за користування кредитом за період з 18.08.2011 до 28.02.2017 дорівнює: 132,77 грн. (проценти за період з 18.08.2011 до 11.04.2014) + 4 114,5 грн. (проценти за період з 11.04.2014 до 28.07.2017) = 4 247,27 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу, то відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням процентів і комісій. Згідно з п. 1.1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі виникнення прострочених зобовязань сплачувати пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. В постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, вимога про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 11 436,75 грн. боргу за кредитним договором, з них: 3900,38 грн. кредит, 4247,27 грн. проценти за користування кредитом, 3\~289,10 грн. пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору.

Outcome: partial