Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» подано на розгляд суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у справі, Рокетська Світлана Володимирівна, в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю із мотивів наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Із змісту позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 січня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість 22414,27 грн., яка складається з наступного: 6550,12 грн. - заборгованість за кредитом; 12128,31 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2192,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1043,54 грн. - штраф (процентна складова). Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 22414,27 грн. і судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник відповідача у справі, [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав. Подав заперечення на позовну заяву (а.с.96-98). Суду пояснив, що останній платіж відповідач сплатив 06 грудня 2012 року. Отже на момент звернення до суду із цим позовом, пройшло більше ніж три роки. Просив застосувати наслідки пропуску позовної давності. Також, зазначив, що умови надання банківських послуг, на які посилається позивач, не містять підпису відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що у позові слід відмовити із таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 05 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав у банку кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 05 січня 2011 року (а.с.4-6). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 30 листопада 2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 січня 2011 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним зобов'язаннями в сумі 22414,27 грн., яка складається з наступного: 6550,12 грн. - заборгованість за кредитом; 12128,31 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2192,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1043,54 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Згідно з розрахунком заборгованості останній платіж відповідачем було вчинено 06 грудня 2012 року в сумі 13,25 грн. (а.с.5-зворот). Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що в силу ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на те, що факт звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної даності, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування. Позивачу було відомо, що відповідач після 06 грудня 2012 року не здійснює погашення кредиту та відсотків, а згідно з договором він повинен був сплачувати відсотки щомісяця. З позовом про стягнення заборгованості до [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 28 січня 2016 року. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Клопотання про поновлення строку позовної давності представником позивача суду не заявлялось. Крім того, у справі немає достовірних і переконливих доказів про те, що відповідач був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, витяг із яких позивач долучив до матеріалів справи (а.с.9-32) оскільки у них немає підпису відповідача. Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 258, 261, 526, 527 ч. 1, 530, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed