Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

позивач 10.01.2017 року звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Християнська Злагода» (далі - КС «Християнська Злагода»), [PERSON] за захистом порушеного права. Свої вимоги мотивував тим, що 29.09.2007 року між ним та КС «Християнська Злагода» був укладений договір про надання кредиту № 319/07, за яким останній отримав грошові кошти. 14.03.2013 року між КС «Християнська Злагода» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги повернення кредитних коштів за кредитним договором № 319/07 було передано останній. Позивач вважає вказаний договір недійсним, оскільки, на його думку, заміна у зобов'язанні, де учасником є кредитна спілка, не допускається. Просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги між відповідачами від 14.03.2013 року. В судове засідання позивач не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В письмовій заяві просив суд справу слухати без його участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 06.04.2017 року позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив задовольнити. В судове засідання 26.09.2017 року представник позивача не прибув. Представник відповідача КС «Християнська Злагода» Геш І.Ю. в судовому засіданні 06.04.2017 року просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропущенням позивачем трирічного строку позовної давності. В судове засідання 26.09.2017 року представник відповідача не прибув. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи проти задоволення позову заперечила у повному обсязі. Суду пояснила, що вона є вкладником кредитної спілки та у зв'язку з необхідністю повернення вкладу їй були відступлені права вимоги до [PERSON] Просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та на цій підставі у задоволенні вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 29.09.2007 року між КС «Християнська Злагода» та [PERSON] був кладений договір № 319/07 про надання кредиту, відповідно до умов якого останній отримав 77000,00 грн. кредиту. 14.03.2013 року між КС «Християнська Злагода» та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги. Відповідно до умов даного договору був змінений кредитор у борговому зобов'язанні, яке виникло і триває на підставі договору про надання кредиту № 319/07 від 29.09.2007 року та рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03.03.2010 року № 2-314/2010 шляхом прощення зустрічної заборгованості. До нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов'язанні у сумі 77819,09 грн. з правом вимоги до [PERSON] За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені. Ураховуючи, що спірні зобов'язання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з [PERSON], надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається, то відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків. Вищезазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-667цс15. Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З урахуванням викладеного, правової позиції Верховного Суду України, недійсність оспорюваного договору про відступлення права вимоги прямо не встановлена законом, проте його нікчемність випливає з положень ст. 515 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки». При цьому, відсутність вимоги про визнання недійсним нікчемного правочину не є перешкодою для задоволення вимог позивача. Для вказаного наявні всі законні підстави. Не підлягає застосуванню до спірних правовідносин строк позовної давності, про що просять відповідач та представник відповідача КС «Християнська Злагода», з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Як встановлено судом, оскаржуваний договір між КС «Християнська Злагода» та [PERSON] був укладений 14.03.2013 року. З даним цивільним позовом про оскарження вказаного договору [PERSON] звернувся у січні 2017 року, тобто більше ніж через три роки після його укладення. Однак, як встановлено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Серед матеріалів справи відсутні відомості, які б прямо свідчили про те, що [PERSON] було відомо про укладений договір про відступлення права вимоги. Копія даного договору, що була надіслана [PERSON] 21.03.2013 року на адресу: [ADDRESS], останнім отримана не була, про що свідчить довідка форми ф. 20 поштового відділення «Укрпошта» № 70 м. Львова. Матеріали виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з позивача на користь [PERSON] надсилалися останньому за адресою у м. Львові, хоча у постановах державного виконавця була зазначена адреса [PERSON]: [ADDRESS] Відтак, суд приходить до висновку про необхідність визнання поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відсутні інші відомості, що свідчили б про інформованість [PERSON] про існування оспорюваного договору чи можливість дізнатися про порушення таким чином його прав. З урахуванням викладеного, суд вважає позов підставним та не застосовує наслідки пропущення строку позовної давності, а відтак позов задовольняє у повному обсязі.

Outcome: approved