Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач 02.07.2015 року звернувся до суду із названим позовом, посилаючись на те, що 23.03.2015 року відповідач позичила у нього в борг 967 гривень, які обіцяла повернути до 01.05.2015 року, про що була складена відповідна розписка, проте взятого на себе зобовязання не виконала. Оскільки відповідач борг не повернула, позивач просить стягнути з неї борг за договором позики в розмірі 967 гривень та судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійок. В попереднє судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в попереднє судове засідання не зявилася, про час та місце попереднього розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, зазначаючи про визнання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у попередньому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Так, в попередньому судовому засіданні встановлено, що 23.03.2015 року відповідач позичила у [PERSON] кошти в сумі 967 гривень, які обіцяла повернути до 01.05.2015 року, про що була складена відповідна розписка, проте взятого на себе зобовязання не виконала. Встановлені обставини обєктивно підтверджуються: письмовою розпискою відповідача від 23.03.2015 року( а.с.- 5). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання . Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника про передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні вказаний строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі ), що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку , що встановлені договором. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене обґрунтування, суд вважає, що позов обґрунтований, базується на законі, а тому підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 243 гривні 60 коп. судового збору .

Outcome: approved