Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму боргу у розмірі 11969,60 грн. за кредитним договором; стягнути солідарно з ТОВ «УФА «Верус» в особі «ТОВ «УФА «Верус» у Комінтернівському районі та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200,00 грн.; стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Зобовязання [PERSON] за кредитиним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011 року, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство ВЕРУС, в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство ВЕРУС у Комінтернівському районі міста Харкова. У відповідності з п. 4 договору поруки від 22.03.2011 року поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ ПРИВАТБАНК як солідарні боржники. Взяті на себе зобовязання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 12.12.2013 р. заборгованість складає 12169,60 грн., яка складається з наступного: 2292,30 грн. - заборгованість за кредитом; 8821,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 555,70 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума грошових зобовязань, що підлягає сплаті за кредитним договором загалом станом на 12.12.2013 року складає 12169,60грн., з яких 11969,60 грн. позивач просить стягнути з [PERSON], 200,00 грн. солідарно з [PERSON] та ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС в особі філії ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС у Комінтернівському районі м. Харкова та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Від представника відповідача ТОВ УФА Верус в особі філії в Комінтернівському районі м. Харкова надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, який проти позову не заперечує. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду письмові заперечення в яких проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. В своїх запереченнях посилалась на те, що позивачем по даній справі раніше приймалися заходи щодо стягнення заборгованості з неї відповідно до договору № б/н від 23.01.2006 року у розмірі 4700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. В 2007 році позивач звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу, а 30.01.2008 року по справі № 2-Н-45/08 видано судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON] було стягнуто борг в сумі 3190,62 грн. Таким чином, судом вже було вирішено питання про стягнення боргу за кредитним договором № б/н від 23.01.2006 року, а тому позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 23.01.2006 року [PERSON], 23.01.2006 року отримала кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 8-12). Загальна сума заборгованості за договором б/н від 23.01.2006 року станом на 12.12.2013 року складає 12169,60 грн. ( а. с. 4-6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України , якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу , процентів, неустойки, відшкодування збитків. В забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство ВЕРУС в особі філії ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС у Комінтернівському районі м. Харкова укладено договір поруки від 22.03.2011 року, відповідно до якого ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС в особі філії ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] відповідають перед Банком як солідарні боржники (а. с. 7). Позивачем наданий типовий кредитний договір № б/н без дати укладання (а. с. 9-12), на який він посилався як на належний доказ, судом він до уваги приймається, оскільки в заяві про надання кредитної картки відповідачкою [PERSON] було поставлено особистий підпис під пунктом про ознайомлення з вимогами та правилами надання банківських послуг (а. с. 8 зворотна сторона). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачкою в своїх запереченнях не було поставлено вимогу про застосування строку позовної давності, та окрім цього згідно наданого розрахунку заборгованості останній платіж за карткою відповідачкою було зроблено 20.03.2012 року у розмірі 450 грн., а 18.04.2012 року у розмірі 180 грн. Отже перебіг строку позовної давності відраховується саме з 20 березня 2012 року. ПАТ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом 04.02.2014 року, тобто без пропуску строку позовної давності. Положеннями частини 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереч, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (у редакції постанови №7 від 7 лютого 2014 року) при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Що стосується вимоги відповідачки [PERSON] про закриття провадження по справі, то суд виходить з наступного. Згідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Окрім цього відповідачкою не надано жодного доказу, на підтвердження того факту, що зобовязання за судовим наказом нею були виконані у повному обсязі. В частині позовних вимог до ТОВ «Верус» суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Зі змісту договору поруки укладеного 22 березня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та Філією ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою зазначеною в Додатку № 1 до договору поруки, а саме 200 грн. (а. с. 7). Отже, [PERSON]Г, 23.01.2006 року отримала кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але суму кредиту, передбаченого договором не повернула та не сплатила відсотки у встановлений договором строк. ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС в особі філії ТОВ Українське Фінансове Агентство ВЕРУС у Комінтернівському районі м. Харкова, як поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню у повному обсязі, так як відповідачі, покладені на них зобовязання вказаними договорами не виконують, що повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved