Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач 05.10.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: м.Херсон, вул. І. Франка, буд. 30, мотивуючи тим, що їй належить спірний житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, який в січні 2014 року виїхав на постійне місце проживання до Польщі, та з вказаного часу у ньому не проживає, свої речі вивіз, комунальні послуги не сплачує. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, залучено в якості третьої особи Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради та призначено судове засідання на 28.11.2018 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2018 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, судове засідання відкладено на 21.12.2018р. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивач його сусідка, відповідач син позивача, востаннє бачив його півтора роки тому. В будинку чоловічого одягу не бачив, проживає одна, замки не змінювала, відповідач працює за кордоном. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі йому невідомі, речі відповідача у будинку відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідача знає років 15, однак з ним не спілкується, в останнє бачила його у минулому році. В будинку позивача його особистих речей не має, у ньому він не проживає, їй відомо, що він поїхав на заробітки років п'ять тому. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у будинку відсутні. Суд, заслухав вступне слово позивача, її представника, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Житловий будинок №30 по вулиці І. Франка у м. Херсоні належить на праві власності позивачеві [PERSON]П, що підтверджено договором міни від 27.08.1998 р., договором дарування від 12.11.2004 р.., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5670036 від 02.12.2004 р. (арк. справи 8-11). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, покинув житло добровільно, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з 2014 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 грудня 2018 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved