Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» 31.12.2017 звернулось до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.06.2012 між сторонами було укладено договір кредиту №013АІ10120627001, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 136925 грн., зі сплатою 0,01% річних згідно порядку погашення заборгованості. Оскільки позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту, та надав відповідачу грошові кошти у визначеному договорі розмірі, але відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту належно не виконав, в результаті чого, станом на 13.12.2017 за останнім перед банком виникла заборгованість у розмірі 119783,52 грн., в результаті чого позивач змушений звертатись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредиту у розмірі 119845,85 грн., а також понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1797,69 грн. Ухвалою судді від 07.02.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача - Юрескул Н.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини що викладені у позовній заяві. Разом з тим, не заперечував проти проведення заочного розгляду даної справи, з постановленням по справі заочного рішення. Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва відповідач по справі [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.66). Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, однак на адресу суду була повернута поштова кореспонденція за закінченням терміну зберігання. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з'явившогося відповідача та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2012 року між сторонами було укладено договір кредиту №013АІ10120627001, за яким відповідачу [PERSON] було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 136925 грн., зі сплатою 0,01 % річних (а.с.8-17). Згідно з п. 1.1.1 договору, сторонами було погоджено, що погашення кредиту буде здійснюватися у встановленому графіку (щомісячне внесення платежів у розмірі 5705,21 грн.) до 27 числа кожного місяця починаючи з 27.07.2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 26.06.2014 року, на умовах визначеними договором. Окрім цього, відповідно до п. 1.2 договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi ASX, 2012 року випуску, згідно з договором №1206-15002 купівлі-продажу автомобіля від 15.06.2012, укладеним з ТОВ «Ніко-Україна». За приписами п.2.4 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та враховується день погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 136925 грн., що узгоджується з наданим позивачем розгорнутим розрахунком заборгованості відповідача. Разом з тим, відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Згідно наданого розрахунку вимог банку, у зв'язку з неповерненням відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором №013АІ10120627001 від 27.06.2012, за останнім станом на 13.12.2017 утворилась заборгованість у розмірі 135320,08 грн., та яка складається з наступних складових: -119783,52 грн. - заборгованості за кредитом; -62,26 грн. - заборгованості за відсотками; -15,05 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків; -15452,08 грн. - інфляційних витрат за кредитом; -7,17 грн. - інфляційних витрат за відсотками. Звертаючись до суду із даним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» висуває до відповідача лише вимогу щодо стягнення з останнього заборгованості за кредитом та відсотками, що в свою чергу є право позивача. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В розумінні статтей 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами статей 1046, 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі було порушено умови договору кредиту, а тому позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 119845,85 грн. є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1797,69 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved