Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач 11.09.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення перешкод в користуванні житлом, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS], належить йому на праві власності. З його згоди за даною адресою зареєстровано [PERSON], та її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідачу необхідна була реєстрація, для працевлаштування. [PERSON] обіцяла через місяць знятися з реєстрації з даної квартири, але вона виїхала до м. Москви і там залишилася. [PERSON] разом з дитиною зареєстрована у м. Балашиха Московської області, отримала громадянство Російської Федерації. Він не може розпоряджатися своєю власністю, сплачує комунальні послуги за відповідача та її сина. Просить суд визнати [PERSON], 1985 року народження та її малолітнього сина [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зобов»язати Селидівський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстрації по цьому адресу, припинити перешкоду в користування та розпорядженні його власністю - квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Представник Органу опіки та піклування Селидівської міської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та просив справу слухати без його участі. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. [PERSON] та її син [PERSON] не проживають та ніколи не проживали у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно договору купівлі - продажу від 17.12.1998 р. посвідченого приватним нотаріусом Селидівського нотаріального округу [PERSON] від 17.12.2008 року за реєстровим №1839 та зареєстрованого у Селидівського БТІ 27.10.1999 року №301, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] Відповідно картки прописки, у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON], та з 03.09.2010 року - квартиранти [PERSON] та [PERSON] Згідно акту про фактичне непроживання, складеного 10.09.2014 р. депутатом Української міської ради, [PERSON], 1985 року народження та її син [PERSON], 2010 року народження не проживають з 03.09.2010 року в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], у зв»язку з перебуванням їх у Московській області Російської Федерації. Відповідно заяви, посвідченої нотаріусом Балашихинського нотаріального округу Московської області 03.06.2014 року, та зареєстрованої в реєстрі за №2П-761, [PERSON] надала згоду та просила зняти її з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач із своїм малолітнім сином без поважних причин понад один рік відсутні за адресою: [ADDRESS]. Що стосується позовних вимог [PERSON] стосовно зобов»язання Селидівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS], припинити перешкоду в користування та розпорядженні своєю власністю - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що дані вимоги заявлені передчасно, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстави заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: partial