Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач 02.08.2017 року звернувся до суду та просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача завдані йому збитки на загальну суму 34 403,23 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що він як фізична особа-підприємець здійснює діяльність приватних охоронних служб та виконує охорону обєктів, які знаходяться в Дубенському та Корецькому районах Рівненської області та Хмільницькому районі Вінницької області. Автомобіль Hyundai Accent використовував для своєї підприємницької діяльності. 09.12.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем Audi, рухаючись по вул. Володимирівській в м. Корці проїхав без зупинки на знак «Стоп» і здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai Accent під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі. Вина [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Корецького районного суду від 16.12.2016 року, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль позивача з 13.12.2016 року по 28.02.2017 року знаходився на станції технічного обслуговування. В подальшому для здійснення підприємницької діяльності позивач 15.12.2016 року уклав з ФОП [PERSON] договір оренди автомобіля марки Jeep Compass, державний номер [NUMBER], на строк з 15.12.2016 року по 28.02.2017 року, сплативши за договором 34 403,23 грн. Вказану суму позивач визначає прямими збитками, оскільки відповідач своїми протиправними діями порушив право [PERSON] користуватися власним автомобілем для здійснення підприємницької діяльності. Тому позивач поніс витрати, які могли би бути його доходом, якби його право не було порушене. З метою захисту своїх прав змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представник уточнила, що вказані збитки є прямими, як витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Вартість ремонту автомобіля повністю відшкодована страховою компанією. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали повністю. Пояснили, що вказані витрати не є прямими збитками, а затратами при здійсненні підприємницької діяльності і такі дії вчиняються підприємцем на власний розсуд і на свій ризик. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 09.12.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем Audi, державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Володимирівській в м. Корець, здійснив проїзд без зупинки на знак «Стоп» та зіткнувся з автомобілем позивача Hyundai Accent, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вина [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Корецького районного суду Рівненської області № 563/1392/16-ц від 16.12.2016 року, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вид штрафу. ФОП [PERSON] здійснює охоронну діяльність (а.с. 32-35). Автомобіль Hyundai Accent, державний номер [NUMBER], (власником якого є [PERSON], а [PERSON] має право користування) знаходився на СТО [PERSON] з 13.12.2016 року по 28.02.2017 року з метою проведення ремонтних робіт (а.с. 13-17). 15.12.2016 року ФОП [PERSON] уклав з ФОП [PERSON] договір № 15/12-1 оренди транспортного засобу: автомобіля марки Jeep Compass, державний номер [NUMBER], з орендною платою 13 500 грн. в місяць. Згідно актів прийому-передачі позивач 15.12.2016 року отримав зазначений транспорт та 28.02.2017 року повернув ФОП [PERSON], сплативши за договором 34 403,23 грн. (а.с. 5-11). Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 12, 43 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Визначення способів відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди міститься в ст.22 ЦК України, де встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за майнову шкоду майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди зазначеної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого (мова йдеться про реальні збитки та упущену вигоду - ст. 22 ЦК України). в) Прямий причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов одночасно є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Позивачем доведений факт неправомірних винних дій відповідача (постанова суду), однак не доведено та наявність реальних збитків та безпосередній причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та виплатами за оренду автомобіля. За своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. Такими зайвими затратами на відновлення свого порушеного права займатися підприємницькою діяльністю позивач називає сплачені ним кошти по оренді автомобіля. Позивач помилково ототожнює власні вкладення у ведення власної підприємницької діяльності з шкодою, завданою адміністративним правопорушенням [PERSON] Згідно зі ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Не можна стверджувати, що вчинивши ДТП відповідач порушив цивільне право позивача на здійснення підприємницької діяльності, оскільки вказана діяльність не пов' язана безпосередньо з автомобілем. Питання про відшкодування упущеної вигоди позивач не ставить. Враховуючи зазначене, витрати позивача на оренду автомобіля, значно дорожчого, ніж був пошкоджений відповідачем, для здійснення підприємницької діяльності суд не може трактувати як реальні збитки ФОП [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON] Реальні збитки позивача у вигляді пошкоджень автомобіля, яким він користувався на законних підставах, відшкодовані страховою компанією у повному обсязі. Таким чином, судом не встановлено правових підстав для покладення на відповідача обовязку відшкодувати витрати позивача, оскільки ним не доведено наявність прямого причинного звязку між винними неправомірними діями [PERSON] та витратами позивача на оренду автомобіля. Відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed