Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Перший заступник прокурора Миколаївської області 03.01.2017 року звернувся до Березанського районного суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що прокуратурою області виявлені порушення вимог законодавства при прийнятті Коблівською сільською радою (далі с/рада) рішень із земельних питань. Так, рішенням с/ради від 19.09.2012р. №28 надано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2719 га з кадастровим номером 4820982200:12:041:0004 у с. Коблеве біля Аквапарку для ведення особистого селянського господарства. Рішенням с/ради від 14.12.2012р. №25 затверджено проект землеустрою та змінено цільове призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на будівництво обєктів торгівлі. На підставі вказаних рішень [PERSON] 29.12.2012 року отримано державний акт серії ЯО № 303901 на право власності на вищевказану земельну ділянку. У подальшому вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2016р. №5672 відчужено на користь [PERSON], про що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено записи №16606073. Посилаючись на те, що вказані рішення с/ради прийняті з порушенням вимог законодавства, а саме: - ст.19 Конституції України, ст.17 Закону України Про основи містобудування, ст.48 Закону України Про охорону земель, ст.118 ЗК України, оскільки надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка розташована в зоні рекреації, в межах якої, відповідно до Проекту планування та забудови Березанського району, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури та згідно п.4 розділу V Проекту планування забороняється будівництво інших обєктів в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря відповідно до постанови РМ УРСР №272 від 22.04.1969р. Аналогічна заборона міститься і в п.10.17 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень, які є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Отже, ведення особистого селянського господарства та будівництво комерційних обєктів в 3-кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації - Проекту планування та забудови Березанського району, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112 та діючому містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам; - що зазначена земельна ділянка, яка надана відповідачу [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та будівництва обєктів торгівлі, за даними НКС розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря та входить до пляжної зони Чорного моря, на відстані 800 м. від урізу води; згідно ст.88 ВК України та ст.60 ЗК України з метою охорони водних обєктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води; у межах прибережної захисної смуги морів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води; - що надання у власність відповідачу [PERSON] спірної ділянки суперечить вимогам ст.90 Водного кодексу України та ст.62 ЗК України, відповідно до яких прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних обєктів, обєктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, обєктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; - що всупереч вимогам ч.8 ст.118, ч.3 ст.186-1 ЗК України с/радою прийнято спірне рішення за відсутності позитивних висновків структурних підрозділів Миколаївської ОДА про погодження проекту землеустрою, перший заступник прокурора просить визнати незаконними та скасувати вищезазначені рішення Коблівської сільської ради. Посилаючись на те, що на підставі незаконних рішень с/ради відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності \~на землю, просив визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯО №303901 від 29.12.2012 року на право власності на земельну ділянку. Прокурор вважає, що вказані вище рішення Коблівської сільської ради прийнято з порушенням вимог законодавства, у звязку з чим підлягають визнанню незаконними та скасуванню, оскільки надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка належала до земель державної власності (державного лісового фонду), перебувала у постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ квартал 35 виділи 1,4 урочища Коблево Березанського лісництва, а тому Коблівською сільською радою надано земельну ділянку у власність відповідача [PERSON] незаконно, без вилучення у постійного землекористувача ДП Очаківське ЛМГ, поза волею належного власника - держави в особі Березанської райдержадміністрації, до повноважень якої ч.5 ст.149 ЗК України віднесено вилучення земельних ділянок державної власності, на підставі ч.3 ст.188 ЦК України позивач просить витребувати від відповідача [PERSON], якій в подальшому за договором купівлі-продажу було відчужено земельну ділянку, у власність держави в особі Березанської районної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,2719 га з кадастровим номером 4820982200:12:041:0004, розташовану у с. Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову. Прокурор у судове засідання не зявився, направив до суду\~ заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, у якій просив розглянути справу без представника сільської ради та прийняти рішення у справі за наявними матеріалами. Представники\~Березанської районної державної адміністрації таДержавного підприємства Очаківське лісомисливське господарство, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву від 22.02.2017 року (а.с.62) про закриття провадження у справі, в якій, посилаючись на ст.ст.15,16 ЦПК України, ч.2 ст.17 КАС України, зазначив, що позовні вимоги прокурора не можуть розглядатись в порядку цивільного судочинства, а мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Оскільки в порядку цивільного судочинства може розглядатись лише вимога про витребування земельної ділянки вважає, що провадження у справі щодо вимог про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на землю на підставі п.1 ч.205 ЦПК України підлягає закриттю. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У порядку адміністративного судочинства, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, розглядаються справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. \~ \~ \~ \~Спір у справі, що розглядається, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, тобто цивільного права, що виникло із земельних відносин, а тому не є публічно-правовим; порядок розгляду цього спору визначається ЦПК України. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо віднесення спорів щодо правомірності набуття права власності на земельні ділянки до цивільної (господарської) юрисдикції, викладеної у постанові ВСУ № 21-281а16 від 30 березня 2016 року, яка, відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, є обовязковою для врахування судами. \~ \~ \~ Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №28 від 19.09.2012 року\~Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства надано відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2719 га (сільськогосподарських земель, пасовища) із земель, не наданих у власність та постійне користування, для ведення особистого селянського господарства в межах території населеного пункту с. Коблеве, Коблівської сільської ради, Березанського району Миколаївської області, біля Аквапарку (а.с.13). \~\~ У подальшому рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №25 від 14.12.2012 року Про затвердження проектів із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян затверджено проекти із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян України (для ведення особистого селянського господарства та індивідуального дачного будівництва) в межах населеного пункту с.Коблеве, Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, у тому числі цільове призначення належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,2719 га (забудовані землі), змінено на будівництво та обслуговування обєктів торгівлі (а.с.14). На підставі виданих рішень [PERSON] видано державний акт серії ЯО №303901 на право власності на вказану земельну ділянку (а.с.15). Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі від 22.08.2016р., відповідно до даних НКС (Національної кадастрової системи), приблизна відстань від урізу Чорного моря води меж спірної земельної ділянки до південної межі 800-900м., до північної - 900-1000м. (а.с.16). Зазначені обставини підтверджені також витягом з поземельної книги (а.с. 25-26). З повідомлення управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА від 15.09.2016р. вбачається, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки на розгляд до управління не надходив, висновок про погодження (відмову) не надавався (а.с.18). Згідно повідомлення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 16.09.2016р. (а.с.19), документи дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відсутні записи щодо обєктів будівництва на території с. Коблеве, замовником будівництва яких є відповідач [PERSON] За інформацією Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 23.08.2016р., наданої на запит прокурора від 10.08.2016р. (а.с.24), будь-які обєкти на спірній земельній ділянці відсутні. Згідно даних Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА від 15.09.2016р., спірна земельна ділянка розташована в зоні рекреації (а.с.20). Надана відповідачу [PERSON] у власність земельна ділянка за матеріалами лісовпорядкування 2003р. входила до земель державного лісового фонду ДП Очаківське ЛМГ кв.35 вид.1.4, що розташовані в ур.Коблеве Березанського району; за матеріалами лісовпорядкування 2013р. спірна земельна ділянка виключена зі складу Держлісфонду і на даний час в складі земель Держлісфонду не рахується; заяви про відмову від права постійного користування з боку ДП Очаківське ЛМГ не подавалися, згода на вилучення не надавалась, рішення про виключення спірної земельної ділянки із земель ДП Очаківське ЛМГ не надходили, що вбачається з повідомлень Державного агентства лісових ресурсів України ДП Очаківське ЛМГ (а.с.30-31,32,34). З повідомлення Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства вбачається, що в управлінні відсутня інформація стосовно видачі погоджень на зміну цільового призначення, вилучення, відмову від користування спірною земельною ділянкою на користь відповідачки [PERSON] (а.с.33). Березанською РДА не приймалося розпорядження про вилучення або припинення права постійного користування ДП Очаківське ЛМГ спірною земельною ділянкою, що підтверджено повідомленням Березанської РДА (а.с.28). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №5672, виданого 27.09.2016р., Державним реєстратором прав на нерухоме майно Березанського РУЮ у Миколаївській області, реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:12:041:0004 за [PERSON] внесена до Державного реєстру 27.09.2016р. за №16606073 (а.с.35). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. \~ \~ \~ Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної\~ ділянки\~ із\~ земель державної або комунальної власності для ведення\~фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення\~\~ земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у\~ користуванні\~ інших осіб). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства , будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті, індивідуального дачного будівництва. \~ \~ \~ \~ Відповідно до норм ч.5 ст.116 ЗК України (в редакції, що була чинною на момент прийняття рішень), земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні\~ громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Всупереч зазначеним вимогам вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП Очаківське ЛМГ не відбулося, заяви про відмову від права користування чи згоду на вилучення земельної ділянки ДП Очаківське ЛМГ не надавались. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом; вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч.5 ст.149 ЗК України районні\~ державні\~ адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною девятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного\~ господарства; будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної\~ громади\~ району\~\~ (шкіл,\~\~ лікарень,\~\~ підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог\~статті 150\~цього Кодексу (ч.3 ст.149 ЗК України). Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка на момент прийняття рішення Коблівської сільської ради Березанського району №28 від 19.09.2012р. перебувала у державній власності та знаходилась у межах с.Коблеве, на підставі ч.5 ст.149 ЗК України повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою належали Березанській районній державній адміністрації, а тому Коблівською сільською радою надано земельну ділянку у приватну власність відповідача [PERSON] поза волею належного власника. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками з метою недопущення\~фактів\~порушення\~інтересів\~держави\~і суспільства\~під час\~відчуження\~та\~зміни цільового призначення земельних\~ лісових\~ ділянок (далі - ділянки) Міністерству екології та природних\~ресурсів,\~Міністерству\~аграрної\~політики\~та продовольства,\~Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та\~Державному\~агентству\~земельних\~ресурсів\~до законодавчого\~ врегулювання\~питань запобігання зловживанням у цій сфері\~\~заборонено приймати рішення про\~ надання\~згоди\~ на\~ вилучення ділянок, їх\~передачу у\~власність та оренду із зміною цільового призначення,\~ крім\~\~випадків, коли\~за умови\~обґрунтування неможливості реалізації альтернативних варіантів вирішення питання ділянки вилучаються і передаються у постійне користування та/або в оренду для\~ будівництва,\~ реконструкції\~ та\~ капітального ремонту залізничних\~ ліній та автомобільних доріг загального користування; для\~ розміщення кладовищ та\~за\~ рішенням\~ Кабінету\~ Міністрів України - для: будівництва та\~\~\~ обслуговування\~\~ об'єктів енергетичної інфраструктури\~\~ (газо-,\~\~ нафтопроводів,\~\~ газових\~\~ та\~ нафтових терміналів, газових та нафтових свердловин, ліній електропередачі, електростанцій, електропідстанцій,\~розподільних пунктів, ядерних установок);\~\~видобування корисних\~ копалин відповідно\~до\~спеціальних дозволів на користування надрами; облаштування державного кордону\~та\~будівництва\~ пунктів пропуску\~через нього; забезпечення відбудови та функціонування монастирів на місцях їх\~ історичного\~заснування;\~\~будівництва, реконструкції та капітального ремонту об'єктів, визначених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи\~ 2012\~ року\~ з футболу; розміщення інфраструктури\~\~оптових\~\~ринків сільськогосподарської\~продукції; створення та забезпечення функціонування\~обєктів природно-заповідного\~фонду\~і\~виробничо-соціальних\~\~об'єктів, необхідних\~ для\~ ведення лісового господарства; розміщення інших\~ обєктів, вилучення\~ і надання ділянок для яких\~ здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Таким чином, вилучення земель лісогосподарського призначення з передачею їх у власність громадян заборонено. Згідно з ч.9 ст.118 ЗК України та ст.35 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації, лише позитивні висновки державної експертизи землевпорядної документації є підставою для прийняття органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування відповідного рішення. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою щодо обєктів обовязкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. Статтею 9 вказаного Закону встановлено обовязковість державної експертизи землевпорядчої документації для проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земель лісогосподарського призначення. Разом з тим, як вбачається з повідомлення Управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для проведення державної експертизи не надходив. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третью статті 62 ЗК України, частиною третьою статті 90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації обєктів портової інфраструктури та інших обєктів водного транспорту. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України Про основи містобудування основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом\~ 2 ст.48 Закону України Про охорону земель передбачено, що розміщення і будівництво обєктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття спірного рішення, є Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року №112, в розділі 4 якого зазначено, що в межах 3-кілометрової зони узбережжя в Березанському районі відповідно до Постанови РМ УРСР №272 від 22.04.1969 року заборонено будівництво промислових обєктів, які не повязані з розвитком та обслуговуванням курорту, а також індивідуальне будівництво (а.с.22-23). Аналогічна заборона щодо ведення особистого селянського господарства та будівництва комерційних обєктів встановлена п.10.17 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовище №44 від 17.04.1992р.. Отже, надання спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та будівництва та обслуговування обєктів торгівлі в трикілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації - Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області та діючому містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Крім того, за положеннями ст.60\~ЗК України\~та\~ст.88 ВК України\~(у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин)\~вздовж річок,\~\~морів і навколо озер,\~\~водосховищ та\~\~інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. \~ \~ Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна\~смуга\~шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Відповідно до ст.ст.85,88\~ Водного кодексу України, ст.ст.59,84 Земельного кодексу України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Як вбачається з фрагменту кадастрової карти України (а.с.31) та повідомлення відділу Держгеокадастру у Березанському районі, приблизна відстань від урізу Чорного моря води меж спірної земельної ділянки до південної межі 800-900м., до північної - 900-1000м., тобто, відповідно до зазначених норм законодавства, надана відповідачу [PERSON] у власність земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги Чорного моря та не може передаватися у приватну власність. Отже, надання спірної земельної ділянки також суперечить вимогам земельного та водного законодавства. Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення підлягає погодженню з органом лісового господарства, а земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги з природоохоронним органом (ч.3 ст.186-1 ЗК України). \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відповідачу [PERSON] до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА на погодження не надходив та управлінням не погоджувався. Відповідно до частини другої\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Оскільки рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 19.09.2012 року № 28 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства суперечить зазначеним нормам законодавства, воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. У звязку зі скасуванням вищезазначеного рішення є незаконним та підлягає скасуванню і рішення Коблівської сільської ради №25 від 14.12.2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,2719 га (пасовище), на будівництво та обслуговування обєктів торгівлі. Одночасно із скасуванням незаконних рішень Коблівської сільської ради про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства з подальшою зміною цільового призначення на будівництво та обслуговування обєктів торгівлі, підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Про наявність правових підстав для витребування в добросовісного набувача в порядку ст.388 ЦК України спірної земельної ділянки, що належить до земель лісового фонду та яка на час прийняття незаконного рішення про її відчуження перебувала в державній власності і вибула з володіння власника держави поза його волею, зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 17.12.2014 року у справі №6-99цс14. Враховуючи зазначене, суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги прокурора щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави в особі Березанської районної державної адміністрації, яка, за змістом ст.122 ЗК України, виконує повноваження власника земельної ділянки. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved