Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом, який уточнило 14.12.2016 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 07.03.2007 року № IFХRRХ07910179, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 1246,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та Тарифами банку складає між ним та банком договір. У звязку з невиконанням відповідачкою умов договору, 12.08.2009 р. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області було винесено судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 7320,17 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання і в подальшому не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.10.2016 р. загальна заборгованість по кредиту, за мінусом заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки за судовим наказом, становить 27339,08 грн. з яких: 16392,82 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9168,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1278,05 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором за мінусом заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за судовим наказом, в сумі 27339,08 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір від 07.03.2007 року № IFХRRХ07910179, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 1246,80 грн. строком на 24 (двадцять чотири) місяці з 07.03.2007 року по 07.03.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць (12,0 % річних) на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 45,51 грн., единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 207,80 грн. Для виконання зобов'язань банк відкрив позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Сплата кредиту повинна була здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 104,30 грн у період з 20 по 25 число кожного місяця. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та Тарифами банку складає між нею та банком кредитно-заставний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7-7 зворот). Відповідно до п.п. 3.2.2., 3.2.3., 3.2.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) позичальник зобовязався погашати кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та сплатити банку винагороду в строки та розмірі згідно Тарифів, заяви та даних Умов. У звязку з невиконанням відповідачкою умов договору, 12.08.2009 р. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області винесено судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості по кредитному договорі, яка станом на 19.06.2009 року становила 7320,17 грн. (а.с. 4) та складалась з: 1206,30 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 2612,97 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 990,91 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 1685,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500,0 грн. - штраф (фіксована частина), 324,77 грн. штраф (процентна складова). Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (стандарт) (а.с. 8-11), при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Пунктом 5.3 вказаних Умов передбачена відповідальність позичальника за порушення ним строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, а саме: позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 відсотків від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання і в подальшому не виконувала, у зв'язку з чим станом на 28.10.2016 р. загальна заборгованість відповідачки по кредиту, за мінусом заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки за судовим наказом, становить 27339,08 грн. з яких: 16392,82 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9168,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1278,05 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 33). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості за кредитним договором № IFХRRХ07910179 від 07.03.2007 року, та те, що відповідачка не подала суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,0 грн. (платіжне доручення № ІНВ94В1GQO від 14.03.2017 року, а.с. 83). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 530, 549, 611, 612, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved