Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 27 березня 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 17 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/3174/149955/73, згідно з умовами якого банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 13 738,34 доларів США, строком на 84 місяці, з 17 червня 2008 року по 17 червня 2015 року, зі сплатою 13,80 % річних, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів у строки, передбачені умовами договору. 17 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/3174/149955/73/2, згідно умов якого поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору № 014/3174/149955/73 від 17 червня 2008 року. Разом з тим, відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконували, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 6 березня 2013 року складає 14 146,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ, становить 113 074 грн. 57 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 113 074 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 62 684 грн. 30 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 7 974 грн. 14 коп., пені у розмірі 42 416 грн. 13 коп., а також судовий збір у розмірі 1 130 грн. 74 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив. У своїх запереченнях, наданих до суду, зазначав, що між ним та банком було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав 13 738,34 доларів США для придбання автомобіля Шевроле Авео, держномер [NUMBER], який було застраховано у ЗАТ «СК «ТАС». До травня 2009 року він у повному обсязі виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Однак 7 травня 2009 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль зазнав механічних пошкоджень і відновленню не підлягав. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ЗАТ «СК «ТАС». Автомобіль у відповідача [PERSON] банком було вилучено та реалізовано за 14 949 грн. 34 коп. Крім того, ЗАТ «СК «ТАС» було перераховано на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Авль» грошову суму у розмірі 58 160 грн. 45 коп. А також у зв'язку з тим, що [PERSON] у період з 17 липня 2008 року по 26 жовтня 2009 року було сплачено 2 501,62 доларів США, він вважав, що достроково погасив кредит та не мав заборгованості перед банком. Крім того, позивач більше чотирьох років не звертався до суду з вимогами про стягнення заборгованості, тому банком було пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду, а тому відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому чинним законодавством України, про причини своєї неявки суд не повідомила. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/3174/149955/73, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у розмірі 13 738,34 доларів США, з терміном погашення до 17 червня 2015 року, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором (а.с. 5-14). З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 17 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/3174/149955/73/2, згідно умов якого поручитель зобов'язалася перед банком солідарно відповідати за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 014/3174/149955/73 від 17 червня 2008 року (а.с. 15-17). Відповідно до заяви на видачу готівки № OFKI7321 від 17 червня 2008 року [PERSON] було отримано в банку 6 477,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 31 442 грн. 81 коп., та відповідно заяви про видачу готівки № OFKI6981 від 17 червня 2008 року - 7 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 33 980 грн. 10 коп., а разом 13 477,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 65 422 грн. 91 коп. (а.с. 18). Крім того, згідно п. 1.3 кредитного договору грошову суму у розмірі 261,03 доларів США [PERSON] було сплачено в якості комісії за надання кредиту. Таким чином, загальна сума кредитних коштів складає 13 738,34 доларів США (13 477,31 - кошти, які було отримано відповідачем відповідно до заяв на видачу готівки від 17 червня 2008 року, + 261,03 доларів США - комісія за надання кредиту = 13 738,34 доларів США) . Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п. 3.3 кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно графіку. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Платіж рівними частинами розраховується таким чином, щоб всі щомісячні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь період дії договору. Пунктом 9.1 кредитного договору встановлено, що договір набуває чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печаткою банка та діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника за цим договором (суми кредиту, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків). Відповідачами порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, останній платіж за кредитним договором було здійснено 22 квітня 2009 року, внаслідок чого станом на 6 березня 2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 14 146,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 113 074 грн. 57 коп. (а.с. 22-24). Позивачем на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] були направлені досудові вимоги з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором № 014/3174/149955/73 від 17 червня 2008 року (а.с. 19, 20, 21). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 2-4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п. 3.13 кредитного договору банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі, що визначені цим договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, у т.ч. у випадку відмови позичальника від зміни умов договору в порядку, передбаченому п. 3.9-3.11, 6.3, 6.7 цього договору. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банка з вимогою дострокового погашення. Відповідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦПК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з п. 2.2 договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника, що зазначені в п. 1.3 даного договору, які виникають з умов кредитного договору, вказаного в п. 1.2 даного договору, а саме: повернути кредит в розмірі, зазначеному в п. 1.3 даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1 договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У запереченнях на позову заяву відповідачем [PERSON] було заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог, заявлених позивачем. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач у своїх позовних вимогах ставить питання про солідарне стягнення з відповідачів на свою користь пені за період з 6 березня 2010 року по 18 лютого 2013 року у загальному розмірі 5 306,66 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 42 416 грн. 13 коп (а.с. 23-24). Разом з тим, позовну заяву до суду ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було подано 27 березня 2013 року, тому з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню пеня за порушення строків погашення кредиту згідно розрахунку за період з 18 травня 2012 року по 18 лютого 2013 року у розмірі 1 319,77 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 10 548 грн. 92 коп, і пеня за порушення строків погашення відсотків за період з 18 квітня 2012 року по 18 лютого 2013 року у розмірі 763,03 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 6 098 грн. 90 коп, загальний розмір пені з урахуванням річного строку позовної давності складає 2 082,8 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 16 647 грн. 82 коп. У задоволенні інших вимог щодо стягнення пені позивачу слід відмовити. З урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] та [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 306 грн. 26 коп, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 62 684 грн. 30 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 7 974 грн. 14 коп., пені у розмірі 16 647 грн. 82 коп. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Не заслуговують на увагу посилання відповідача [PERSON] на те, що ним достроково було погашено заборгованість за кредитним договором з урахуванням продажу заставного автомобіля банком за 14 949 грн. 34 коп. та перерахування ЗАТ «СК «ТАС» банку грошової компенсації у розмірі 58 160 грн. 45 коп. за настання 7 травня 2009 року страхового випадку у вигляді ДТП, оскільки відповідачем не надано суду доказів про перерахування страховою компанією на рахунок банку зазначених ним грошових коштів, сама по собі переписка між ЗАТ «СК «ТАС» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 50, 50 зворот) не свідчить про надходження цих коштів від страхової компанії до банку і їх зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, судом на виконання ухвали суду від 6 листопада 2013 року про витребування доказів також не було отримано від ЗАТ «СК «ТАС» документів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач. Що стосується отримання банком коштів за продаж автомобіля, то з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідні кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом банком було зараховано. Інші посилання відповідача про наявність у нього двох неповнолітніх дітей, втрату самим [PERSON] місця роботи не звільняє його від обов'язку погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 130 грн. 74 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеної частини позовних вимог, тобто по 436 грн. 53 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial