Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.04.2010 року. У позовній заяві, представник позивача свої вимоги обґрунтував тим, що 02 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого, остання отримала кредит у сумі 5 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зі своєї сторони умови кредитного договору виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти, а [PERSON] в порушення зазначених умов договору, зобов'язання покладені на неї належним чином не виконувала. У зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору від 02.04.2010 року, [PERSON] станом на 31.10.2014 року має перед позивачем по справі - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 17 294 гривні 55 копійок, яка складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 11 192 гривні 99 копійок; - заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 4 051 гривню 82 копійки; - заборгованості з комісії за користування кредитом у сумі 750 гривень 00 копійок; - штрафу 500 гривень (фіксована частина); - штрафу 799 гривень 74 копійки (процентна складова). З огляду на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 29092829003111, МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по кредитному договору від 02.04.2010 року на загальну суму 17 294 гривні 55 копійок, та стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» (р/р № 64993919400001, МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що посвідчується поштовим повідомленням в матеріалах справи. В позовній заяві позивач просив суд розглядати справу у відсутність представника позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки за адресою його місця мешкання. Згідно відмітки у поштовому повідомленні відповідач відмовилась від отримання листа із судовою повісткою про виклик до суду. Відповідно до ст.74 ЦПК України, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою [ADDRESS], паспорт громадянина України [NUMBER] від 27.02.1998 року, виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, 02 квітня 2010 року був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримала грошові кошти, та взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитору наданих грошових коштів (кредиту) та сплатити відсотки у строк та на умовах, встановлених договором. Станом на 31.10.2014 року відповідач [PERSON] має перед позивачем по справі - ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 17 294 гривні 55 копійок, розрахунок якої є матеріалах справи (а.с.4-5). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1,2 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1056), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 193, 524, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved