Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» у грудні 2017 року звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що 30 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушує умови договору та своєчасно не сплачує кредит та проценти за нього і станом на 15 листопада 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 12995 грн 40 коп., з яких: 2630 грн 65 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 9512 грн 05 коп. заборгованість за пенею; 250 грн штраф (фіксована частина) та 602 грн 70 коп. штраф (процентна складова) відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила). У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.\~\~ Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У разі виникнення прострочених зобов'язань за договором на суму від 100 грн [PERSON] зобов'язався сплачувати банку пеню відповідно до встановлених тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил). У випадку порушення [PERSON] строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів останній зобов'язався сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил). Отже, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 30 жовтня 2008 року, яка утворилась станом на 15 листопада 2017 року, а саме: заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 2630 грн 65 коп. При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені та штрафу суд враховує наступне. Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Одночасно пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, визначених цим договором. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 і відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу не може бути задоволений, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути лише пеню у розмірі 9512 грн 05 коп. Всього з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2008 року в загальній сумі 12142 грн 70 коп., з яких: 2630 грн 65 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 9512 грн 05 коп. - заборгованість за пенею. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 12995,4 грн, а підлягає задоволенню в сумі 12142,7 грн., що складає 93,44% (12142,7 х 100 : 12995,4). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1495 грн. 04 коп. судового збору (1600 х 93,44%). На підставі викладеного,

Outcome: partial