Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач 10.12.2015 року звернувся до суду з позовом до батька [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання на денному відділенні Черкаського державного технологічного університету по 30.06.2017 року у розмірі 700 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 29.01.2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено матір позивача - [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Зазначив, що навчається на денній формі, у зв'язку з чим позбавлений можливості працевлаштування та відповідно потребує матеріальної допомоги, хоча і навчається за бюджетом. У зв'язку з тим, що зареєстрований разом із матір'ю і молодшою сестрою у м. Знам'янка, а навчається в м. Черкаси, вимушений винаймати кімнату у гуртожитку, на що несе відповідні витрати, а також витрати на проїзд як зі Знам'янки до Черкас так і навпаки, а також щоденні витрати на проїзд у громадському транспорті. Витрати пов'язані із навчанням також полягають в необхідності придбання канцелярських, інших супутніх товарів, в тому числі і одягу, і продуктів харчування. Батько матеріальної допомоги йому не надає. Відтак, весь тягар по його матеріальному утриманню покаладається на матір. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - мати позивача - у судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що має на утриманні двох дітей - повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання на денній формі у м. Черкаси, та молодшу доньку [PERSON], також народжену від шлюбу з відповідачем. Відповідач має велику заборгованість по сплаті аліментів на меншу дитину, матеріальної допомоги на утримання старшого сина не надає. Вона має постійну роботу, щомісячний дохід приблизно складає 2500 грн., їй важко самій нести тягар по утриманню дітей, зокрема старшого сина, який не має можливості працевлаштуватись, так як навчається за денною формою, стипендії не отримує. Відповідач позов взагалі не визнав. Вказав, що позивач вже є повнолітньою, працездатною особою, має можливість працювати у вільний від навчання час. Також позивач має можливість отримувати стипендію, однак її не одержує внаслідок академічної заборгованості, тобто з власної вини. В свою чергу, він, влаштувавшись на роботу лише в жовтні 2015 року, отримує невелику заробітну плату, а відтак можливості надавати позивачу матеріальну допомогу не має. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими було розірвано, після чого хлопець залишився проживати з матір'ю і молодшою сестрою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач на підставі рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2012 року сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття та продовжує сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON]. При цьому, сторони відзначили, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] є студентом денного відділення Черкаського державного технологічного університету. Термін навчання до 30.06.2017 року. Стипендію не одержує. Навчається за бюджетом, проживає у гуртожитку. Мати позивача - [PERSON] працює у Виробничому підрозділі служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Знам'янського будівельно-монтажного експлуатаційного управління, середньомісячна заробітна плата визначена шляхом поділу сумарного доходу за шість останніх місяців, тобто в результаті визначення середнього арифметичного, на підставі даних довідки про її доходи з місця роботи складає 2543 грн. Згідно відомостей зі Знам'янської ОДПІ за період з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року [PERSON] нараховано дохід в середньому на місяць в сумі 3400 грн. Разом з [PERSON] проживає, крім позивача, молодша донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, і на утримання якої відповідач також сплачує аліменти, як особисто відзначив не достатньо сумлінно, має заборгованість. Відповідач з 01.10.2015 року працює в ПП «Юридична агенція «Прецедент» на посаді керівника служби охорони. Офіційний дохід за період з 01.10.2015 року по 31.01.2016 року в середньому за місяць склав 1270 грн. Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2014 року. Водночас, інших дітей крім спільних з [PERSON] не має, так само як і інших утриманців. Відповідач відзначив, що має матір похилого віку, але матеріальної допомоги їй не надає, проживає окремо. Відомостей щодо незадовільного стану його здоров'я або інших проблем матеріального характеру в судовому засіданні не здобуто. У судовому засіданні з'ясовано, що позивач несе витрати на оплату гуртожитку в сумі 250 грн. на місяць, потребує витрат у зв'язку з навчанням у вигляді канцелярських приналежностей, інших супутніх товарів, так само як і витрат загалом пов'язаних з повсякденним побутом. Суд враховує, що за даними навчального закладу позивач відпочатку одержував стипендію, але в подальшому був її позбавлений як такий, що не виконує успішно умови навчального плану, та водночас суд виходить з того, що в незалежності від причини має місце той факт, що позивач наразі стипендії не одержує. Таким чином судом встановлено, що позивач у зв'язку з продовженням навчання у вищому навчальному закладі на денному відділенні потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відтак, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з тим, що навчаються. Як вже відзначалось вище відповідач працює, має стабільний, хоч і невисокий дохід, а тому надавати сину посильну матеріальну допомогу хоча б у невеликому розмірі може, враховуючи, що останній взагалі не працює, оскільки навчається на денній формі. Зауваження батька щодо наявності у позивача можливості працевлаштуватись є недоречними, оскільки позивач навчається за денною формою, крім відвідування занять повинен мати час і на підготовку до таких занять, написання певних робіт тощо, при цьому суд звертає увагу відповідача на те, що позивач і так не достатньо успішно виконує навчальний план. Звільнення батька від обов'язку надання матеріальної допомоги на утримання сина є несправедливим по відношенню до матері, на яку в такому разі тягар утримання покладається в повному обсязі. Підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі суд не вбачає, оскільки відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі, що складатиме принаймні 1/6 частину його доходу щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, що дорівнюватиме приблизно місячній оплаті за гуртожиток. Інші витрати, пов'язані з навчанням, в тому числі повсякденним побутом, залишатимуться за [PERSON] та його матір'ю, що аж ніяк не становитиме менше тієї суми, що буде сплачуватись батьком за аліментними зобов'язаннями, виходячи із реальних витрат необхідних для проживання і навчання, рівності обов'язків батьків по відношенню до дітей. Суд звертає увагу сторін, що ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial