Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умови договору б/н від 21.11.2011 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11149 грн. 54 коп., з яких: заборгованість за кредитом 207,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6835,02 грн.; заборгованість за пеню та комісією 3100 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процента складова) 507,12 грн. Представник позивача, у порядку ст..158 ЦПК України, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення заборгованості за кредитом, просив застосувати до спірних правовідносин ч.3 ст.551 ЦК України, вважав штрафні санкції не обґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.11.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджено підписом у заяві. При укладанні договору, сторони керувались ст..634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, через що, згідно з розрахунком банку, станом на 31.05.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 11149 грн. 54 коп., з яких: заборгованість за кредитом 207,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6835,02 грн.; заборгованість за пеню та комісією 3100 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процента складова) 507,12 грн. Банк нарахував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на відповідному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.05.2016 р., анкетою-заявою, умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс 14 від 03 вересня 2014 року. Суд дійшов висновку про зменшення неустойки (пені) в сумі 3100 грн., яка нарахована станом на 31 травня 2016 р., оскільки нарахована сума неустойки є неспівмірною зі сумою заборгованості і значно перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності, і вважає за можливе її зменшити до 500 грн. З наведеного, суд дійшов висновку, що позов, пред»явлений ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], ґрунтується на вимогах діючого законодавства та підлягає частковому задоволенню з наведених вище підстав. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378 грн.

Outcome: partial