Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У позовній заяві зазначено, що 26.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №020-2008-761 за умовами якого надано кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою 40.35% річних, з кінцевим терміном повернення 10.03.2028 року, зі змінами від 10.06.2009 р., 02.07.2009 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами було укладено 26.03.2008 року договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] за №1135, предметом якого є нерухоме майно - чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частині та [PERSON] 2/5 частини. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором, яка залишена останнім без задоволення та без відповіді. Тому в силу приписів ст..33 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки іпотекодержатель ставить вимогу дострокового погашення боргу та в рахунок цього провести звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізацію його шляхом продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. Ухвалою суду від 02.04.2014 року було залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог [PERSON] Представник позивача під час розгляду справи уточнив позовні вимоги в частині відповідача 2, який помер. Ухвалою суду від 02.04.2014 року було залучено до справи правонаступників померлого [PERSON] (05.02.2010 року)- [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судові засідання не з'являлися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №020-2008-761 за умовами якого надано кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою 40.35% річних, з кінцевим терміном повернення 10.03.2028 року (а.с.10-20), зі змінами від 10.06.2009 р., 02.07.2009 року (а.с.21-35). Пунктом 2, 3 кредитного договору передбачено, що позичальник щомісячно сплачує платежі згідно додатку, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків та інших платежів, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, звернути стягнення на предмет іпотеки (п.5). Згідно ст..14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами було укладено 26.03.2008 року договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] за №1135, предметом якого є нерухоме майно - чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частині та [PERSON] 2/5 частини (а.с.51-55), зі змінами 02.07.2009 р. (а.с.56-61). Станом на 19.06.2013 року позичальник [PERSON] заборгував кредитору 41 866.89 долари США, що еквівалентно 334 642.05 грн., з яких: 3937.43 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 296 832.04 дострокове стягнення кредиту 33 587.07 грн. нараховані відсотки, та 285.51 грн. підвищені відсотки, що підтверджено розрахунком позивача (а.с.6-8), дана обставина нічим не спростована. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач надіслав відповідачам повідомлення-вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором, дострокова вимога повернення кредиту також у разі невиконання розпочато буде звернення стягнення на майно, яка залишена останнім без задоволення та без відповіді (а.с.36-50, 115-119). Тому в силу приписів ст..33 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки іпотекодержатель ставить вимогу дострокового погашення боргу та в рахунок цього провести звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізацію його шляхом продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. Згідно зі ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами ст..1054, 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Аналогічні положення містяться й у п.2.1, 4.3, 4.4 договору іпотеки. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання своїх зобов'язань позичальником щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст..39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст.38 цього Закону. Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, такий порядок звернення стягнення нерухомого майна закону не суперечить визначеному законодавством і договором способу, а тому суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 14, 15, 16, 526, 530, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст..33-40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved