Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнило 17.10.2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.09.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 355МS10120928001 (далі - Кредитний договір), згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 80000,00 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, з відсотковою ставкою 25 відсотків річних. Кредит Відповідачу надавався на оплату придбаного автомобіля. Проте, Відповідач порушив умови вищевказаного договору та допустив заборгованість, яка станом на 16.08.2016 року становить 44985,99 грн., яка складається з: 35065,68 грн. заборгованість за кредитом; 1414,83 грн. заборгованість за відсотками; 4905,91 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок; 1938,25 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок; 1140,96 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; 520,36 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. Просив стягнути з відповідача загальну суму боргу за кредитним договором в розмірі 44985,99 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 вересня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] в письмовій формі було укладено Договір кредиту № 355МS10120928001 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] (Відповідач) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 80000,00 грн. зі сплатою 25 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту рівними частинами, періодично до 20 числа кожного місяця, в сумі 1333,33 грн., починаючи з 20.10.2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості в сумі 1333,53 грн. за кредитом не пізніше 27.09.2017 року, на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. Кредитного договору). У відповідності до п. 1.2 Кредитного договору кредит було надано Позичальнику на купівлю б/у автобуса за договором купівлі-прожажу № б/н від 28.09.2012 року, укладеного з Продавцем [PERSON] (а.с. 30-35). Згідно п. 2.1. Кредитного договору видача кредиту на цілі визначені п. 1.2 договору, надається шляхом перерахування Кредитором відповідної суми кредитних коштів з відповідних внутрішньобанківських позичкових рахунків на поточний рахунок Позичальника № 26209010632921 (грн.) в ПАТ «Уксоцбанк», Код Банку 300023, на підставі письмового звернення Позичальника оформленого згідно з Додатком 2 до цього Договору, який є невідємною частиною цього Договору. Згідно пункту 2.2 кредит вважається наданим в момент (день) списання суми Кредиту з позичкового рахунку на підставі письмової заяви Позичальника. [PERSON] (відповідач) одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 22038700015294 за 28.09.2012 року [PERSON] (а.с. 6). Згідно п.п. 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7 Кредитного договору відповідач зобовязався забезпечити повернення Кредитору в повному обсязі в строки/терміни, визначені п.п.1.1, 3.3.16, сплачувати кредиту проценти та комісії в порядку, встановленому в п. 2.4, 2.5 цього договору, сплачувати Кредитору неустойку (пеню, штраф) в порядку встановленому у п.2.6 цього договору. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, п. 4.1 Кредитного договору визначено, що у разі прострочення Позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.3.16 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Окрім зазначеного, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений Кредитним договором. Відповідач прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконував та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення заборгованості станом на 16.08.2016 року в сумі 44985,99 грн., яка складається з: 35065,68 грн. заборгованість за кредитом; 1414,83 грн. заборгованість за відсотками; 4905,91 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок; 1938,25 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок; 1140,96 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; 520,36 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; 4765,27 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками (а.с. 4-5). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно п. 8.5 цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання Сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобовязань за договором. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості відповідача за Договором кредиту № 355МS10120928001 від 28.09.2012 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги та повністю визнав позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. за платіжним дорученням № [NUMBER] від 15.09.2016 року (а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 530, 549, 611, 612, 625, 629, 631, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved