Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач 04.05.2016 року звернувся до Володарського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником вказавши, що 18 жовтня 2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія автофургону ISUZU NQR 71P державний номер номерний знак [NUMBER], згідно наказу № 857 К-п. Робота відповідача полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей, згідно видаткових накладних та актів прийому-передачі. За згодою [PERSON], було укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 05.01.2012 року згідно наказу № 04 КА/к-п-д [PERSON] було переведено водієм автофургону ISUZU NQR 71P державний номер номерний знак [NUMBER]. Протягом всієї роботи [PERSON] неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність м'ясопродукцію, для доставки її в пункт призначення, згідно видаткових накладних та накладних на переміщення, але під час передачі продукції контрагентам ТОВ «Комплекс Агромарс», виявлялась її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної нестачі актами прийому-передачі та актами розбіжностей. Відповідно до актів прийому-передачі, кількість продукції, що зазначена в них, не відповідає фактичній кількості продукції згідно товарно-транспортних накладних. На кожній видатковій накладній є підпис відповідача, який засвідчує факт прийняття товару до перевезення, в об'ємі та вигляді зазначеному в накладних, а відповідно до актів прийому-передачі продукції, встановлено, що кількість привезеного контрагентам товару менша ніж у накладній. Так за час роботи [PERSON], згідно актів прийому-передачі недовіз м'ясопродукції у розмірі 340,059 кг, на загальну суму 9295,67 гривень. Непогашена сума збитків завданих підприємству становить 9144,67 гривні, добровільно відповідач суму завданої шкоди відшкодовувати відмовляється, тому позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» суму завданих збитків у сумі 9144 гривні 67 копійок та судові витрати в сумі 1378 гривень 00 копійок. У судовому засідання представник позивача зменшив розмір позовних вимог та просив суд позов задовольнити та стягнути з [PERSON] 7875 гривень 88 копійок заданих збитків та 1378 гривень 00 копійок судового збору. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що наказом № 857 КА/к-п від 18 жовтня 2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія автофургону ISUZU NQR 71P державний номер номерний знак [NUMBER] (а.с.10). 05.01.2012 року згідно наказу № 04 КА/к-п-д [PERSON] було переведено водієм автофургону ISUZU NQR 71P державний номер номерний знак [NUMBER]. (а.с.15). Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно договорів (а.с.11-14,16,17) [PERSON] взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреному йому підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях та за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Статтею 130 КЗпП України, передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умов, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями працівника. Згідно зі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудові і технологічні дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Протягом всієї роботи [PERSON] на посаді водія автотранспортного парку, останній неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність м'ясопродукцію, для доставки її в пункт призначення, згідно видаткових накладних та накладних переміщення, але під час передачі продукції контрагентам ТОВ «Комплекс Агромарс» виявлялась її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної недостачі актами прийому-передачі та актами розбіжності. Відповідно до актів прийому-передачі, кількість продукції, що зазначена в них не відповідає фактичній кількості продукції, згідно товарно-транспортних накладних. На кожній видатковій накладній є підпис відповідача, який засвідчує факт прийняття товару до перевезення, в об'ємі та вигляді зазначеному в накладних, а відповідно до актів прийому-передачі продукції, встановлено, що кількість привезеного контрагентам товару менша ніж у накладній. Так за час роботи [PERSON], згідно актів прийому-передачі недовіз м'ясопродукції у розмірі 340,059 кг, на загальну суму 9295,67 гривень (а.с.22-24). Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власника або уповноваженого ним органу позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно до наказу начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» № 906 КА/к-з від 16.09.2015 рок [PERSON] був звільнений із займаної посади за власним бажанням (а.с. 18). Непогашена сума збитків завданих підприємству становить 7875 гривень 88 копійок (а.с.217). Відповідно до п.4 ч.1 ст. 232 КЗпП України власник або уповноважений ним орган може звернутися до суду про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Посилання відповідача на те, що недостача виникала внаслідок відсутності знижок транспортування продукції на великі відстані більше 100 км, однак жодними доказами, крім усних пояснень відповідач не ствердив свої пояснення. Також позивач не звертався до керівництва для вирішення спірних питань. Таким чином, з [PERSON], внаслідок неналежного виконання свої трудових обов'язків, недбайливого становлення до майна, переданого йому під індивідуальну матеріальну відповідальність, підлягає стягненню сума шкоди у сумі 7875 гривень 88 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень 00 копійок.

Outcome: approved