Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник прав та обовязків ЗАТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 11273,21 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного з банком договору від 14.02.2006 року [PERSON] отримав в банку кредит в сумі 1583,89 грн. строком до 14.02.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він попередньо ознайомлений та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між банком та відповідачем кредитним договір. Однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 09.12.2014 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахованих на прострочену заборгованість відсотках за період з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року у розмірі 11273,21 грн. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 14.02.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір №LVL9RX01500978 відповідно до умов якого [PERSON] отримав в банку кредит в сумі 1583,89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 14.02.2007 року. Згідно Заяви від 14.02.2006 року відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що він попередньо ознайомлений та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між банком та відповідачем кредитним договір (а.с.6). Пунктами 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 умов надання споживчого кредиту фізичним особам визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Згідно п.4.1 умов, за користування кредитом у період з дат укладення до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у заяві. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 09.12.2014 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахованих на прострочену заборгованість відсотках по кредиту за період з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року у розмірі 11273,21 грн. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 14.02.2006 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості по відсотках за кредитним договором №LVL9RX01500978 від 14.02.2006 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судових витрат, сплачених позивачем (а.с.17).

Outcome: approved