Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач 01 лютого 2018 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснила, що 09 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області був зареєстрований шлюб між сторонами. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON] [INFO]. Позивач в даний час не працює перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Відповідач офіційно працевлаштований, працює у Управління поліції охорони у Київській області та має можливість сплачувати аліменти в розмірі , визначеному позивачем. Просить шлюб, укладений між сторонами розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку та на своє утримання в розмірі 1/6 частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного. Відповідач позов визнав частково, не заперечую щодо вимог в частині позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки та на утримання позивача в розмірі 1/7 частки. Пояснив, що в даний час він офіційно працевлаштований, працює в Управління поліції охорони у Київській області поліцейським. Інших дітей, непрацездатних батьків, дружини на його утриманні не має, стан здоровя задовільний. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 09 березня 2016 року перебувають у шлюбі. ( а.с. 7 ). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] підтверджується, що його батьком є відповідач. ( а.с. 6 ). Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач не працює, отримує щомісячну допомогу до досягнення дитиною трьох років. Інших доходів не має. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в Управлінні поліції охорони у Київській області, поліцейським. Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у відповідній частці є обґрунтованими. Однак суд не погоджується з розміром аліментів, які просить стягувати позивач з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/3 частки та з урахуванням досліджених судом доказів вважає , що даний розмір повинен становити ? частку. Згідно із частинами 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений в разі зміни матеріального стану когось із сторін. Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд прийшов до висновку про його спроможність сплачувати аліменти на утримання позивача та з урахуванням, досліджених обставини визначає даний розмір у розмірі 1/7 частки його заробітку ( доходу). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial