Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Перший заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] в інтересах Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], якою, з урахуванням зміни позовних вимог, по суті просив змінити пункт 5 розділу «Об`єкт оренди» і пункт 9 розділу «Орендна плата» договору оренди землі, укладеного між Рубіжанською міською радою Луганської області та [PERSON] 01 листопада 2012 року (реєстрація у Державному реєстрі земель 19 листопада 2012 року запис №441250004000255) шляхом викладення пункту 5 у такій редакції: «5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 732123 гривні 07 копійок», а пункту 9 у такій редакції: «9. Річна орендна плата встановлюється у розмірі нормативної грошової оцінки землі із застосуванням коефіцієнту 3% та дорівнює 21963 (двадцять одна тисяча девятсот шістдесят три) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок. Щомісячна орендна плата без урахування податку на додану вартість становить 1830 (одна тисяча вісімсот тридцять) гривень 31 (тридцять одна) копійка». Позиція прокурора полягала у тому, що між Рубіжанською міською радою Луганської області та відповідачем 01 листопада 2012 року був укладений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 4412500000:08:011:0108), розташованої у місті Рубіжне Луганської області, вулиця Померанчука, 15-а. Однією з умов договору є щорічний перегляд розміру орендної плати у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Однак незважаючи на те, що з 01 січня 2013 року, була змінена нормативна грошова оцінка земель міста Рубіжне Луганської області, а тому і вказаної земельної ділянки, що свідчить про підвищення річного розміру плати за землю, а у 2014 та 2015 роках були змінені коефіцієнти індексації, Рубіжанська міська рада Луганської області розмір річної орендної плати за договором з відповідачем не переглянула, зміни до вказаного договору ні у добровільному порядку, ні у судовому внесені не були. Внаслідок чого, починаючи з січня 2013 року місцевий бюджет не доотримав грошові кошти, що порушує інтереси держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області, за захистом яких прокурор і звернувся, оскільки відповідач ухиляється від зміни договору у добровільному порядку. Рубіжанська міська рада Луганської області, в особі міського голови, підтримала позов у повному обсязі. Відповідач заперечував проти задоволення позову. Вказав на те, що претензії слід предявляти посадовим особам Рубіжанської міської ради Луганської області, а не йому; місцевий бюджет міста Рубіжне Луганської області не міг недоотримати грошові кошти у вигляді не сплаченої орендної плати, оскільки Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» звільняє його від сплати орендної плати, що робить безрезультатними самі підстави предявлення позову; будь-яких пропозицій у вигляді оформленої додаткової угоди до договору оренди від Рубіжанської міської ради Луганської області, він не отримував; будь-яких доказів отримання відповідачем листів з пропозиціями змінити договір оренди, прокурор не надав; ні законом, ні договором не передбачено обовязку відповідача самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативно-грошової оцінки земель або самому ініціювати внесення змін до договору; встановлення нової нормативної грошової оцінки землі породжує правові наслідки для договорів, які будуть укладені після її встановлення та не можуть бути обовязковою підставою для внесення змін до договору оренди в частині розміру орендної плати; а сам позов містить багато недоліків (зокрема, відповідач проживає за однією адресою, а у позові вказано, що листи спрямовувались за іншою; земельна ділянка знаходиться у користуванні [PERSON], але статус цієї особи в позові ніде не зазначений); Рубіжанська міська рада Луганської області не контролює додержання вимог земельного законодавства, оскільки законодавства, яке встановлює таку компетенцію не існує; доказів того, що відповідач порушив вимоги якого-небудь закону не має, як і доказів того, що він ухиляється від змін договору; право на позов у прокурора не виникло, оскільки будь-якого проекту додаткової угоди щодо внесення змін до договору оренди відповідач не отримував, а такий факт повинен передувати поданню позову до суду. А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, з урахуванням предмета доказування у справі, встановив наступні обставини: Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області №12/58 від 08 вересня 2011 року було затверджено порядок розрахунку орендної плати за землю на території міста [PERSON], за яким, для всіх категорій земель міста, окрім земель сільськогосподарського призначення, при визначенні орендної плати, вона не може бути меншою ніж трикратний розмір земельного податку, який встановлюється Податковим кодексом України, і встановлюється у розмірі земельного податку з коефіцієнтом оренди, який визначений у цьому ж порядку. І, у випадку не визначення прямим способом, за цільовим використанням земельної ділянки, застосовуваного коефіцієнту орендної плати (тобто за пунктами з 1 по 16 та 18), його ставка складе 3 відсотки (за пунктом 17 інше використання). Формула визначення розміру орендної плати враховує розмір земельного податку, встановленого на підставі норм Податкового кодексу України (а.с.21-22). Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 25 жовтня 2012 року №28/52 було затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки громадянину [PERSON], розташованої по вулиці Померанчука №15-а (12/100 частки), для розміщення виробничої бази; надано у користування вказаному громадянину означену земельну ділянку, загальною площею 0,2855га, кадастровий номер 4412500000:08:011:0108, в оренду строком на 49 років, для розміщення виробничої бази, за рахунок земель наданих у користування ВАТ «Рубіжанське автотранспортне підприємство 10917», згідно проекту землеустрою по відводу земельної ділянки (а.с.13). При цьому вирішено, що орендна плата розраховується на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, Порядку розрахунку розміру орендної плати за землю на території міста [PERSON], затвердженого рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області №12/58 від 08 вересня 2011 року, та яка буде корегуватись щорічно з урахуванням індексу інфляції, визначеним законодавством України (а.с.13). Першого листопада 2012 року, Рубіжанська міська рада Луганської області та [PERSON] уклали договір оренди землі, за яким, Рубіжанська міська рада Луганської області, як орендодавець, надає, а [PERSON], як орендар, приймає в строкове платне користування земельну ділянку, для розміщення виробничої бази, яка знаходиться за адресою: м.Рубіжне, вулиця Померанчука, буд.15-а, загальною площею 0,2855 га, кадастровий номер 4412500000:08:011:0108 (а.с.15-17,78-79). А також одразу підписали акт виносу меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с.28,81). При цьому, у договорі сторони встановили що на момент його укладення нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 301132 гривні 86 копійок (пункт 5 договору), а щомісячна орендна плата становить 752 гривні 83 копійки, розрахунок якої є одним із додатків до договору (пункт 9 договору). З огляду на зміст вказаного додатку, застосовувана ставка земельного податку склала 1%; добуток коефіцієнтів індексації грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки склав 3,2; застосовуваний відсоток нормативно грошової оцінки земельної ділянки склав 3% (а.с.19,82). Разом з цим, у пункті 12 договору сторони передбачили, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі, серед іншого, зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (а.с.15-16,78-79). А сам договір, сторони зареєстрували у відділі Держкомзему у місті Рубіжне Луганської області, про що у Державному реєстру земель було вчинено відповідний запис (а.с.15-16,78-79). З 01 січня 2013 року набрало чинності рішення Рубіжанської міської ради Луганської області №21/2 від 24 травня 2012 року, яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Рубіжне Луганської області (а.с.20). Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 24 вересня 2015 року №55/1 було затверджено новий порядок розрахунку орендної плати за землю на території міста [PERSON], за яким, для всіх категорій земель міста, при визначенні орендної плати, вона не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки, і встановлюється з урахуванням коефіцієнту оренди, який визначено у цьому ж порядку. І, у випадку не визначення прямим способом, за цільовим використанням земельної ділянки, застосовуваного коефіцієнту орендної плати (тобто за пунктами з 1 по 16 та 18), його ставка складе 3 відсотки (за пунктом 17 інше використання). Формула визначення розміру орендної плати розраховується на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.27-28). У лютому 2016 року, на адресу [PERSON], яку він вказав у договорі, за підписом першого заступника міського голови міста [PERSON]Якуніна, було направлено листа з вказівкою на необхідність в термін 15 календарних днів звернутись до Рубіжанської міської ради для укладення додаткової угоди з метою приведення умов договоре оренди у відповідність із законодавством в частині розміру орендної плати, оскільки підставою для цього є або зміна розміру земельного податку або зміна коефіцієнтів індексації (а.с.25-26). І цей лист було отримано дружиною [PERSON] (а.с.25-26). Суд вважає слушними заперечення представника відповідача в тій частині, що направлення на адресу відповідача інших листів (а.с.23,24), прокурором не доведено. Також у лютому 2016 року, виконуючий обовязки начальника Рубіжанської ОДПІ [PERSON] листом від 19 лютого 2016 року, повідомила Начальника Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури про те, що [PERSON] має заборгованість із сплати орендної плати на загальну суму 15539 гривень 74 копійки (а.с.31-34). У березні 2016 року, перший заступник міського голови міста [PERSON]Якунін повідомив Начальника Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури про те, що між Рубіжанською міською радою Луганської області та [PERSON] 19 листопада 2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки, однією з істотних умов якого є щорічний перегляд розміру орендної плати у разі зміни розмірів земельного податку чи зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Також вказав на те, що і у 2014 році і у 2015 році коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка була надана в оренду змінювався, що підтверджується й іншими доказами (а.с.30), тобто фактично вказав на наявність підстав для перегляду розміру орендної плати за договором. Але констатував, що [PERSON] незважаючи на два звернення до нього щодо перерахунку орендної плати ніякої відповіді не надав та бажання укласти додаткову угоду до договору не виявив. Та просив вжити заходів щодо примусового укладення додаткової угоди, стягнення орендної плати та внесення змін до договору оренди (а.с.12). А згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 4412500000:08:011:0108, станом на 21 березня 2016 року, з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки, вона складає 732123 гривні 07 копійок (а.с.29). Двадцять пятого березня 2016 року, Начальник Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури повідомив Рубіжанського міського голову [PERSON] про наявність підстав для звернення прокурора до суду з позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з [PERSON], в інтересах держави, з метою захисту прав та інтересів територіальної громади міста [PERSON] в особі Рубіжанської міської ради (а.с.36-37). Про відсутність підстав для такого роду представництва і подання позову від її імені або наявність заперечень з цього приводу, Рубіжанська міська рада не заявила (а.с.38). У квітні 2016 року, перший заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] в інтересах Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив внести змінити до договору оренди землі, укладеного між Рубіжанською міською радою Луганської області та [PERSON] 01 листопада 2012 року (реєстрація у Державному реєстрі земель 19 листопада 2012 року запис №441250004000255) на тій підставі, що умови договору щодо розміру орендної плати підлягають зміні у звязку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста [PERSON], і як наслідок земельного податку, та коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі, що як підстава для перегляду розміру орендної плати, передбачена договором (а.с.1-9). У липні 2016 року, на адресу [PERSON], яку він вказував у договорі, як зареєстроване місце проживання (а.с.15-16,78-79), і яке було підтверджено відділом з надання адміністративних послуг та дозвільних послуг Рубіжанської міської ради (а.с.45-48), було направлено проект додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі, за підписом міського голови міста [PERSON][PERSON], як представника Орендодавця, який передбачає зміну річного розміру орендної плати, яка підлягає сплаті за 2015 рік та встановлення річного розміру орендної плати, яка підлягає сплаті з 01 січня 2016 року, а також встановлює новий, збільшений розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є обєктом договору оренди (а.с.83,84). При цьому суд вважає, що прокурор довів факт одержання сином [PERSON], який є його представником у цій справі вказаного проекту додаткової угоди (а.с.84,92-93), проти чого він власне і не заперечував. Під час розгляду справи, міський голови міста [PERSON] [PERSON], подав суду письмові пояснення в яких зазначив, що позов першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області [PERSON] в інтересах Рубіжанської міської ради Луганської області до [PERSON] про внесення змін до договору оренди укладеного між ними, Рубіжанська міська рада Луганської області підтримує у повному обсязі. Станом на дату прийняття судом рішення, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що [PERSON] та Рубіжанська міська рада Луганської області змінили договір оренди землі укладеного між Рубіжанською міською радою Луганської області та [PERSON] 01 листопада 2012 року (реєстрація у Державному реєстрі земель 19 листопада 2012 року запис №441250004000255) або, що його було розірвано чи зобовязання за ним припинені (а.с.1-97). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між Рубіжанської міською радою Луганської області та [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері користування земельною ділянкою комунальної форми власності на умовах строковості і платності, в яких Рубіжанська міська рада виступає орендодавцем, а відповідач орендарем, та в межах яких виник спір щодо права орендодавця, як однієї із сторін договору оренди земельної ділянки, змінити його умови. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з таких мотивів: Положення статті 13 Конституції України встановлюють, що земля, яка знаходиться в межах території України є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. А стаття 143 Конституції України передбачає, що територіальні громади міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, до яких згідно частини 3 статті 140 Конституції України відносяться міські ради, управляють майном, що є в комунальній власності. Наведеним положенням кореспондує пункт «в» та «є» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України якими встановлено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст, належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також здійснення контролю за використанням земель комунальної власності та контроль за додержанням земельного законодавства. Що спростовує аргументи представника відповідача в тій частині, що законодавства, яке уповноважує Рубіжанську міську раду Луганської області контролювати додержання вимог земельного законодавства на території міста [PERSON], відсутнє. При цьому суд констатує, що стаття 93 Земельного кодексу хоча і надає визначення праву оренди земельної ділянки - як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, вона ж встановлює і те, що відносини, повязані з орендною землі, регулюються законом. Станом на дату укладення між сторонами спору договору оренди землі від 01 листопада 2012 року, таким законом, серед інших, був Закон України «Про оренду землі», який у статті 13 передбачав, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. При цьому, на момент укладення сторонами спору вказаного договору оренди землі, стаття 15 вказаного закону передбачала, що істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням не тільки її розміру, індексації, форм платежу, строків, а й порядку її перегляду. Тобто вказана норма права, зобовязувала сторони договору оренди землі дійти згоди не тільки щодо розміру орендної плати, а й щодо порядку її перегляду. До того ж, положення Цивільного кодексу України, як основного акту цивільного законодавства України, зокрема частина 3 статті 762 теж передбачала, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд чи зміну (індексацію) розміру плати за землю. Таким чином, наведені положення законів у своїй сукупності є свідченням особливої, подвійної, правової природи такої умови договору оренди землі, як орендна плата, оскільки остання являється не тільки ціною договору оренди землі або платою за користування земельною ділянкою, а й в силу норм статей 8, 9 та 10 Податкового кодексу України (в редакції, що діяли на момент укладення сторонами спору договору оренди землі) є податком загальнодержавного (а з 01 січня 2015 року - податком місцевого) значення. А, як відомо, в силу положень частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених, законом. А це означає, що при укладенні договору оренди землі, його сторони повинні були досягнути згоди не тільки щодо розміру орендної плати, який не міг бути меншим ніж встановлено законом, а й досягнути згоди щодо порядку її перегляду, який міг передбачити у тому числі і щорічний її перегляд за наявності певних підстав. Тобто, правовий режим договору оренди землі, не давав його сторонам повної свободи розсуду при визначенні розміру орендної плати, а зобовязував враховувати норми закону. Такі висновки суду повністю узгоджуються як із наведеними вище нормами права у їх сукупності, так і з положеннями частини 1 і 2 статті 632 Цивільного кодексу України, які передбачають, що ціна встановлюється у договорі, за домовленістю сторін, тільки як загальне правило; а от у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування; при цьому, на умовах і у випадках, встановлених договором або законом, зміна ціни після укладення договору допускається. Судом встановлено, що сторони спору 01 листопада 2012 року уклали між собою договір оренди землі (реєстрація у Державному реєстрі земель 19 листопада 2012 року запис №441250004000255), обєктом якого є земельна ділянка, загальною площею 0,2855га, кадастровий номер 4412500000:08:011:0108, нормативна грошова оцінка якої, станом на 04 жовтня 2012 року складала 301132 гривні 86 копійок. А орендна плата за цим договором становила 3% нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки (301132 гривні 86 копійок), з урахуванням того, що ставка земельного податку, встановлена Податковим кодексом України складала 1% нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки, тобто 3011 гривень 32 копійки на рік, а добуток коефіцієнтів індексації за попередні роки складав 3,2. А отже розмір орендної плати на рівні 752 гривень 83 копійок було узгоджено правильно (а.с.15-17,78-80). Сторонами договору не заперечувалось, що орендна плата розраховувалась з огляду саме на нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка є обєктом договору, оскільки того вимагали діючі на той час норми Податкового кодексу України, якими у статтях 269, 271, 274-276, 286, 289 були унормовані правила визначення розміру орендної плати, що підтверджується власне і розрахунком розміру орендної плати, який є невідємною частиною договору (а.с.19,82). При цьому суд констатує, що на час укладення сторонами спору договору оренди землі, діяли положення пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України, які передбачали, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для всіх категорій земель (окрім сільськогосподарського призначення), в межах населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких проведено, не могла бути меншою трикратного розміру земельного податку, який, в силу положень статті 271, 274, 276, 286 мав різні ставки, але конкретний розмір як земельного податку, так і орендної плати напряму залежав від розміру нормативної грошової оцінки землі. Отже, у випадку зміни розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюється як розмір земельного податку, так і розмір річної орендної плати, яка підлягає сплаті за користування земельною ділянкою, у тому числі і комунальної форми власності. Судом встановлено, що з 01 січня 2013 року, тобто після укладення сторонами спору договору оренди землі, нормативна грошова оцінка усіх земель в межах міста [PERSON] змінилась (а.с.20), у тому числі і земельної ділянки, яка є обєктом договору, укладеного між сторонами спору (а.с.29). А тому, з 01 січня 2013 року змінився і розмір земельного податку, основою якого є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, як вже було вказано вище. Також судом встановлено, що у 2014 та 2015 роках, змінювався коефіцієнт індексації цієї ж нормативної грошової оцінки, у тому числі і земельної ділянки, яка є обєктом договору оренди, який уклали сторони спору. Зокрема, за 2014 рік такий коефіцієнт склав 1,249, а за 2015 рік 1,433 (а.с.12,30). А сторони спору при укладенні договору оренди дійшли згоди, і це знайшло своє закріплення у пункті 12 договору, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни розмірів земельного податку, зміни цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, а отже і зміни коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, як різновиду індексації, визначеної кодифікованим законом - Податковим кодексом України (а.с.15-16,78-79). Таким чином, Рубіжанська міська рада Луганської області та [PERSON] у пункті 12 договору оренди землі встановили конкретні підстави за наявності яких, розмір орендної плати повинен переглядатись щорічно. І, серед цих підстав, є і зміна розміру земельного податку, і зміна коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, що, як встановлено судом, мало місце на протязі 2013-2016 років (а.с.20,12,30). Тож, в силу вказаної умови договору, яка повністю узгоджується з названими вище положеннями Податкового та Цивільного кодексів України, а також Конституції України в частині того, що кожен зобовязаний сплачувати податки в порядку і розмірах, встановлених законом, суд переконаний у тому, що на підставі пункту 12 договору оренди землі, сторони що його уклали взяли на себе саме обовязок переглядати щорічний розмір орендної плати (у випадку зміни нормативної грошової оцінки землі чи зміни коефіцієнтів її індексації), а не просто передбачили право такого перегляду, на чому безпідставно наполягав представник відповідача. При чому цей обовязок, виходячи з його обсягу, залежить тільки від виникнення підстав для його виконання, і не обумовлений обовязковим попереднім інформуванням однією стороною договору іншу чи письмово чи усно про те, що підстави для виконання такого обовязку настали. Тут суд враховує, що і про зміну нормативної грошової оцінки землі міста [PERSON], і про зміну коефіцієнтів її індексації відповідач міг дізнатись і без окремого повідомлення іншої сторони за договором про це, оскільки затвердження нормативної грошової оцінки земель міста [PERSON], відбувається шляхом прийняття рішення Рубіжанською міською радою Луганської області, яке є обовязковим до виконання на всій території міста, і було оприлюднено у встановленому законом порядку, тобто вважається доведеним до відома усіх громадян міста, а зміна коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, в силу статті 289 Податкового кодексу України залежить від індексу споживчих цін, який публікується кожного року в офіційних друкованих засобах масової інформації загальнодержавного значення. Отже, зміна розміру земельного податку внаслідок зміни нормативної грошової оцінки земель міста [PERSON] з 01 січня 2013 року, а також зміна коефіцієнтів її індексації, у 2014 та 2015 роках, що відбулись після укладення сторонами спору договору оренди землі, мають правове значення для укладеного між цими сторонами спору договору, оскільки ці зміни стали підставою для виникнення та виконання і Рубіжанською міською радою Луганської області, і [PERSON] цивільного обовязку щодо щорічного перегляду розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 4412500000:08:011:0108, а тому і зміни умов договору оренди, в частині, що стосується розміру орендної плати. Суд погоджується із доводами представника відповідача в тій частині, що в силу положень частини 2 статті 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї, але констатує, що відповідач підписавши договір оренди землі, про який іде мова, на підставі пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 11 Цивільного кодексу України, взяв на себе цивільний обовязок щорічно переглядати розмір орендної плати у випадку зміни розмірів земельного податку або зміни коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, що звичайно, і це не викликає сумнівів у суду, свідчить про необхідність зміни умов договору оренди у відповідній частині, а підстави для цього мали місце. Суд не може не відзначити, що укладений між сторонами спору договір оренди землі не містить спеціальних умов, які б унормовували поведінку обох сторін при настанні підстави для перегляду розміру орендної плати, і як наслідок внесення змін до договору оренди у відповідній частині, однак договір містить загальні положення про те, що будь-яка зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Разом з цим, суд не має сумнівів у тому, що такі загальні засади цивільного законодавства, як добросовісність, розумність та справедливість, що встановлені пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, у сукупності з умовами договору оренди землі, дають аргументи для висновку, що при виникненні підстав для щорічного перегляду розміру орендної плати, обидві сторони повинні були звернутись одна до одної будь-яким способом для формування та узгодження зміни умов договору оренди землі, в частині розміру орендної плати, або самостійно скласти відповідну пропозицію у письмовій формі і надіслати її іншій стороні за договором. Надані прокурором письмові докази свідчать про те, що Рубіжанська міська рада Луганської області вчинила активні дії для виконання взятого на себе обовязку щодо перегляду розміру орендної плати. Зокрема, надіслала листа відповідачу на відому їй адресу місця проживання відповідача (і його дружина, тобто член сім`ї його отримала) з пропозицією в термін 15 календарних днів, звернутись до цієї ради для укладення додаткової угоди. При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача в тій частині, що цим зверненням відповідача примушували самому прийти, когось знайти, оскільки мовні вирази, використані автором пропозиції, а також вказівка на номер телефону, свідчать про те, що автор пропозиції допускав можливість вирішення питання щодо укладення додаткової угоди і у телефонному режимі (а.с.25-26). І суд не бачить у такій практиці нічого дивного. Більш того, суд вважає, що з урахуванням звичаїв ділового обороту, пропозиція звернутись чи прийти до однієї із сторін для укладення додаткової угоди для вирішення питання щодо перегляду розміру орендної плати у письмовій формі, свідчить про те, що сторона по договору, яке це пропонує, допускає можливість вирішення вказаного питання шляхом діалогу з поступками там, де це можливо. Суд погоджується з аргументами представника відповідача в тій частині, що матеріали справи не містять доказів надіслання Рубіжанською міською радою Луганської області на адресу відповідача, до подання позову до суду, письмової пропозиції щодо зміни умов договору оренди в частині зміни розміру орендної плати. Але суд констатує, що у даному конкретному спорі, з урахуванням встановлених судом обставин та зроблених вище висновків, відсутність доказів оформлення і направлення на його адресу пропозиції щодо внесення змін до договору оренди не може свідчити про відсутність спору щодо виникнення у Рубіжанської міської ради права на зміну умов договору, як таке, це по-перше. А по-друге, як правильно відзначив прокурор, вирішення чи не вирішення спору у досудовому порядку, або предявлення будь-яких претензій посадовим особам Рубіжанської міської ради Луганської області чи їх притягнення до відповідальності, не може бути ні обмеженням, ні перешкодою, ні передумовою у праві доступу до правосуддя, визначальним аспектом якого є право звернення до суду із позовом. Обставини справи та докази, що їх підтверджують свідчать про те, що на момент подання позову до суду, спір про право Рубіжанської міської ради Луганської області змінити умови договору оренди вже існував. Відповідач не надав суду жодних доказів того, що він вчинював хоча б які-небудь активні дії для виконання взятого на себе обовязку щодо щорічного перегляду розміру орендної плати у звязку із його виникненням через зміну земельного податку та коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі, хоча б шляхом ініціювання переговорів для зміни умов договору оренди землі. При цьому суд бере до уваги і те, що будь-яких активних дій відповідач не вчинив і після отримання його представником (представником у цій справі) надісланого на адресу місця проживання відповідача проекту додаткової угоди, в якій пропонується варіант узгодження і нового розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, і новий річний розмір орендної плати за користування нею (а.с.83-84). Що суд розцінює як додатковий аргумент бездіяльності відповідача щодо виконання взятого ним на себе цивільного обовязку та по суті ухилення від його виконання. Також слід відзначити, що прокурор правильно визначив наявність підстав для звернення до суду з позовом, зокрема для захисту інтересів держави, але і в інтересах Рубіжанської міської ради Луганської області, позаяк з наданих ним письмових доказів очевидним є висновок про те, що починаючи з 01 січня 2013 року Рубіжанська міська рада Луганської області, і як сторона по договору оренди землі, і як орган, який має повноваження на здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, вбачаючи підстави для зміни договору оренди за відсутності реальної можливості їх вчинення у добровільному порядку з відповідачем шляхом укладення письмової угоди, так і не звернулась з позовом до суду для зміни договору оренди у примусовому порядку для збільшення розміру орендної плати. Тобто, Рубіжанська міська рада Луганської області неналежним чином користувалась наданими їй повноваженнями, у тому числі і на судовий захист права територіальної громади міста [PERSON], яку вона представляє. Правильним є висновок прокурора у тому, що інтереси держави у цьому спорі полягають у тому, що би місцеві бюджети, до яких спрямовуються кошти від сплати орендної плати за користування земельними ділянками комунальної форми власності, отримували такі кошти у належному, повному обсязі, і своєчасно. І хоча предметом судового розгляду не являється вирішення питання щодо наявності чи відсутні у відповідача боргу із сплати орендної плати і його розміру, а також наявність чи відсутність у нього обовязку сплати орендної плати з новим розміром у майбутньому, і суд такі питання вирішувати не може і не буде, суд не вважає правильними доводи представника відповідача в тій частині, і суд дає оцінку виключно цьому аргументу, що інтереси держави не можуть і не були порушеними, оскільки положення статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» звільняють відповідача від плати за користування земельної ділянкою. Позаяк підстави для зміни умов договору вже мали місце до введення в дію вказаного закону, а його дію може бути припиненою в будь-який момент, у тому числі і найближчим часом. Крім того, і що головне, положення статті 6, на яку посилався представник відповідача стосуються тільки субєктів господарювання, а не громадян. Як наслідок, з урахуванням всього вище викладеного, суд не може погодитись й з усіма іншими аргументами представника відповідача на наявності яких він наголошував, але існування яких спростовані встановленими судом обставинами та доказами, що їх підтверджують. Таким чином, станом на дату прийняття рішення у справі, як законодавчі положення Податкового і Цивільного кодексів України, так і умови договору, укладеного сторонами спору, однозначно передбачають необхідність перегляду розміру орендної плати за користування земельною ділянкою у випадку зміни земельного податку через зміну нормативної грошової оцінки земель, та зміни коефіцієнтів її індексації. І оскільки прокурором доведено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є обєктом договору оренди землі, що уклали сторони спору, складає 732123 гривні 07 копійок на рік, з урахуванням коефіцієнту індексації, а застосовний коефіцієнт орендної плати складає 3%, що узгоджується з правилами визначення розміру орендної плати, унормованими діючими нормами Податкового кодексу України (статті 288, 285-287), положення пункту 5 розділу «Об`єкт оренди» і пункту 9 розділу «Орендна плата» договору оренди землі, укладеного між Рубіжанською міською радою Луганської області та [PERSON] 01 листопада 2012 року (реєстрація у Державному реєстрі земель 19 листопада 2012 року запис №441250004000255) підлягають зміні. Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку. Аналогічні положення містить і пункт 33 договору оренди землі (а.с.15-16,78-79). Тому, оскільки Рубіжанська міська рада Луганської області пропонувала [PERSON] змінити договір оренди землі, у тому числі шляхом надсилання на його адресу додаткової угоди для оформлення у письмовому вигляді змін до договору оренди у добровільному порядку за взаємної згодою сторін (а.с.25-26,83-84), а в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що це відбулось, а також докази добросовісного виконання відповідачем свого цивільного обовязку щодо здійснення перегляду розміру орендної плати за наявності для цього підстав, суд вважає що цивільне право цієї ради на перегляд розміру орендної плати за договором оренди землі і на внесення змін у нього порушується і порушується саме відповідачем. Відповідно до положень частини 4 статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності. А юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (частина 2 статті 124 Основного закону). При цьому, згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. А частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлює, що способом захисту цивільного права може бути зміна правовідношення. Враховуючи викладене та з огляду на положення частини 1 статті 509, пункт 1 частини 2 статті 11, частину 1 статті 626 та частину 2 статті 651 Цивільного кодексу України, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права Рубіжанської міської ради Луганської області шляхом зміни двох пунктів договору, фактично, і є зміною правовідношення, що виникло між цією радою та [PERSON] у сфері оренди земельної ділянки. Тому, суд вважає що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню. При цьому, зміна умов договору, що викладені у пунктах 5 і 9 договору оренди землі у запропонованій прокурором редакції, відповідає змісту порушеного права Рубіжанської міської ради, підтверджується документально і нормативно, а також є виправданим в аспекті правовідносин, які необхідно змінити. Відповідно до частини 1 та 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Застосовуючи вказані норми процесуального права, суд враховує розяснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 35, постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати». Зокрема в тій частині, що вказані положення застосовуються й у тих випадках, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору; ухвалюючи рішення у справі, провадження в якій відкрито за заявою прокурора, суд у разі повного або часткового задоволення позову стягує судовий збір із відповідача (повністю або пропорційно до задоволених вимог), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Тому, оскільки прокуратура Луганської області сплатила судовий збір у розмірі 1378 гривень, що підтверджується документально (а.с.11), і рішення у справі винесено на користь прокуратури, але відповідач в силу наявного у нього статусу інваліда 2 групи, що також підтверджується документально (а.с.58), на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судовий збір у розмірі 1378 гривень підлягає компенсації прокуратурі Луганської області, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже,

Outcome: approved