Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач 11.07.2017 р. звернувся до суду з позовом до Селидівської територіальної громади про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №5936 від 22.04.2009 року, йому належить квартира №63 за адресою: м. Гірник, проспект Звільнення Донбасу, буд. №22. Однак правовстановлюючий документ на квартиру втрачено. Просить суд визнати за ним право власності на квартиру №63 за адресою: м. Гірник, проспект Звільнення Донбасу, буд. №22. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням слухати справу без його участі. Представник відповідача Селидівської територіальної громади в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 28.07.2017 р. власником квартири №63 за адресою: Донецька область, м.Гірник, проспект Звільнення Донбасу, б. 22 є [PERSON], підстава набуття права власності зазначено свідоцтво про право власності на житло №5936 від 22.04.2009 р. виданого Селидівською біржею нерухомості. Згідно довідки №281, виданої 25.07.2017 року КП «Селидівське БТІ», вбачається, що видати [PERSON] дублікат свідоцтва про право власності на житло №5936 від 22.04.2009 року на квартиру №63 за адресою: м. Гірник, проспект Звільнення Донбасу, буд. №22, неможливо. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 зазначеного Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач з передбачених законом підстав, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №5936 від 22.04.2009 року, виданого Селидівською біржею нерухомості, набув право власності на квартиру№63 за адресою: м. Гірник, проспект Звільнення Донбасу, буд. №22, та дане право підлягає захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу, оскільки позивачем втрачено правовстановлюючий документ. Така правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 р. у справі № 6-2124цс15. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв,язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved