Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач 06.07.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності кооперативу «Городиславицький» с. Городиславичі, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого, увійшло право на земельну частку пай. Згідно ст. 529 ЦКЦК УРСР 1963 року він являється єдиним спадкоємцем першої черги спадкування майна матері, який прийняв спадщину, однак не взмозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку оскільки мати за життя не зареєструвала свого права у встановленому законом порядку. У судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] року у с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.1956 року. [INFO] у с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане повторно 16.12.2008 року. [PERSON] на час видачі кооперативу «Городиславицький» державного акта на право колективної власності на землю була його членом, у зв'язку з чим у неї виникло право на земельну частку (пай), яке увійшло до складу спадкової маси після її смерті, незважаючи на те що вона за життя вона не зареєструвала таке право за собою. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який виданий Пустомитівською РДА Львівської області від 01.06.2018 року на підставі рішення Пустомитівської РДА від 21.04.1995 року № 29, слідує, що спадкодавець, [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності кооперативу «Городиславицький» с. Городиславичі, Пустомитівського району Львівської області, площею 1, 42 в умовних кадастрових гектарах. Судом встановлено, що спадщина відкрилась [INFO] - в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя [PERSON] своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядилася, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, до спадкоємців першої черги за законом належать діти, дружина і батьки померлого, спадкоємці першої черги за законом успадковують майно померлого в рівних частках. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна померлої [PERSON] є її син, [PERSON], оскільки інший син - [PERSON], помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2008 року. Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: серед іншого довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] слідує, що [PERSON], з 05.12.1997 року зареєстрований в [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] на час смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований разом з ним, заяви про відмову від спадщини не подавав, а тому визнається судом таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та набув право власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку оскільки спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на таке. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved