Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач 08 травня 2019 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам (а.с.1-3), в якій просить стягнути із відповідача на свою користь борг по аліментам на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за період з 01.08.2017 року по 31.01.2019 року у розмірі 2 500,00 грн. за кожен місяць (з подальшою індексацією, накладенням пені відповідно до закону). Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення боргу по аліментам за період з 01.08.2017 року по 31.01.2019 року у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 17.04.2010 року, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.3.2016 року. В шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2019 року із відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини . Проте, позивач зазначає, що вони погодили, що відповідач сплачуватиме добровільно аліменти у розмірі 2 500,00 грн. щомісяця з моменту розлучення, тобто з 29.03.2016 року. Але починаючи з липня 2017 року відповідач припинив сплачувати аліменти в сумі 2500,00 грн., участі в утримання дитини не приймає. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року позов прийнято та відкрито провадження у справі (а.с.57). Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до положень ст..ст.128-129 ЦПК України. Позивач до суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.98). Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду повернулось поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату 02.07.2019 року (а.с.97), що підтверджує належне повідомлення відповідача. У наданому відзиві на позов відповідач посилаючись на викладені обставини просить відмовити у задоволенні позову (а.с.74-75). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі починаючи із 17 квітня 2010 року, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року (а.с.12). В період шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 31.01.2019 року (а.с.13). Із наданих [PERSON] довідок про доходи наданої ТОВ «КІДДІСВІТ» за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, з січня 2018 року по грудня 2018 року, з жовтня 2018 року по березень 2019 року вбачається, що жодних відрахувань із його заробітної не здійснювалось (а.с.79,80,81). Також, з наданих виписок по кредитній картці відкритої на ім`я [PERSON] вбачається, що відповідач здійснював зарахування коштів для дитини - Давида в квітні, травні, червні, липні 2017 року (а.с.18-22). 25 липня 2019 року виконавчим комітетом Новокодацької районної у м. Дніпрі ради прийнято рішення №379, згідно якого встановлено [PERSON] . дні побачень із дитиною - [PERSON] , [INFO] та зобов`язано мати - [PERSON] не чинити перешкоди батькові у спілкуванні із дитиною (а.с.94). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини (частина перша статті 9 Конвенції). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 187 СК України визначено, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. На підставі заяви одного з батьків аліменти можуть бути відраховані і тоді, коли загальна сума, яка підлягає відрахуванню на підставі заяви та виконавчих документів, перевищує половину заробітної плати, пенсії, стипендії, а також якщо з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину. Особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. На підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві. У відповідності до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, так як позивач не надала жодних достатніх та достовірних доказів того, що нею вживались будь-які заходи щодо одержання аліментів з відповідача, зокрема способом передбаченим положеннями ст.. 187 СК України, та доказів його ухилення від їх сплати. Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, за своїм власним переконанням суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованим, недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed