Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач 10 квітня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину посилаючись на те, що 31 серпня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки вони не підтримують сімейні відносини та спільного господарства не ведуть. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому дитина знаходиться на її повному утриманні. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісяця, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 1996 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Після шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, зберегти сім'ю не надається можливим, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу, який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в сумі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Отже, враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved