Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач 02.04.2014 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що йому та відповідачу на правах власності, в порядку спадкування, належить по ? ідеальної частки домоволодіння [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач чинить йому перешкоди, як співвласнику, в користуванні цим житловим будинком, позивач, на підставі ст.ст.321,383,391 ЦК України, ст.ст.150,155 ЖК України, просив суд винести рішення, яким просив вселити його в цей житловий будинок і просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинок і господарськими будівлями і спорудами. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Посилаючись на викладені в позові обставини цієї справи і правові підстави позову, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча двічі належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить картка поштового зворотного повідомлення. На адресу суду надійшло від відповідача вдруге надійшло клопотання про повторне відкладення розгляду справи з посиланням на його відрядження. На підставі ст.169 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача, враховуючи повторну неявку відповідача, якого було належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, покази допитаних в суді свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи, сторонам по справі, кожному належить на правах спільної часткової власності право власності на ? частину житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. З обставин викладених в позові, з пояснень представника позивача, з досліджених в суді доказів, в тому числі з показів допитаних в суді свідків, вбачається, що позивач зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS], але фактично не там проживає, так як відповідач по справі, який фактично проживає в цьому будинку і користується ним, чинить перешкоди позивачу у користуванні належною йому на правах власності ? часткою цього ж таки житлового будинку, господарськими будівлями і спорудами, не допускає позивача до житлового будинку, забороняє позивачу входити до цього будинку. Позивач в будинку не проживає, доступу до нього через вищевикладені обставини не має і не може вільно, безперешкодно попасти в середину цього будинку, до його приміщень і до кімнат, який належить йому та відповідачу на правах спільної часткової власності. Дії відповідача, який перешкоджає позивачу, як законному співвласнику будинку, користуватись його житловими приміщеннями, являються неправомірними і суперечать вимогам чинного законодавства. Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власність і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Згідно зі статтею 155 ЖК України, забороняється позбавляти власника житлового будинку права користуватися житловим будинком. Вимоги викладені у вищевказаних статтях Конституції України і Житлового Кодексу кореспондуються з диспозицією ст.321 ЦК України, в якій також зазначається про непорушність права власності та заборону його обмеження. Порядок володіння та користування спільною частковою власністю її співвласниками визначається, відповідно до ст.358 ЦК України, за їх домовленістю і ніхто крім самих співвласників не може вливати на обсяг їх прав по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном. Відповідач, який являється співвласником цього будинку, не допускаючи позивача, як законного співвласника, до житлових приміщень будинку, порушує права власності позивача, який згідно зі ст.ст.361, 383 ЦК України в праві використовувати будинок для свого проживання і проживання членів своєї сім'ї та має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном у визначений законом спосіб. Позивач обрав для себе спосіб захисту порушених прав власності через звернення до суду з позовом про вселення його в житловий будинок та через зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у користуванні цим житловим будинком та усіма господарськими будівлями і спорудами. Суд зазначає, що з урахуванням вищевикладеного та з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, вимоги позивача, у відповідності до ст.16 ЦК України, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 243,60 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved