Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач 10 лютого 2014 року звернувся до Жовтоводського міського суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КRХRRX11240122 про надання споживчого кредиту відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 1944 грн. з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 12% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяця з 22.03.2007 року по 21.03.2008 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 48153,29 грн., з яких: 1894 грн. заборгованість за кредитом; 11561,01 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 556,03 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 31373,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2269,20 грн. штраф (процентна ставка). Просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та сплачені судові витрати. Позивач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. В письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у відсутності свого представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], виклик якого у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір № КRXRRХ11240122 про надання споживчого кредиту відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 1944 грн. з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 12% на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту строком на 12 місяця з 22.03.2007 року по 21.03.2008 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. В звязку з чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 22 січня 2014 року має заборгованість в сумі 48153,29 грн., з яких: 1894 грн. заборгованість за кредитом; 11561,01 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 556,03 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 31373,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2269,20 грн. штраф (процентна ставка). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» встановлено, що у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-яким видам платежів, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми боргу /а.с.8/. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обовязки відповідно до договору. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Кредитним договором обумовлено, що договір діє з моменту його укладання до повного виконання зобовязань сторонами, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобовязань. Таким чином, враховуючи, що відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконані, останній на теперішній час є діючим, а тому позивач не втратив права вимоги про стягнення з відповідача належних до сплати сум заборгованості за цим договором протягом дії останнього. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону та умов договору, враховуючи, що у передбачені договором строки відповідачем не було повернуто кредитні кошти та не сплачено відсотки за користування останніми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу за тілом кредиту, відсоткам та комісії є обґрунтованими та слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № № КRXRRХ11240122 від 22.03.2007 року в сумі 14011,04 грн., з яких: 1894 грн. заборгованість за кредитом; 11561,01 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 556,03 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного або інтересу. Згідно з п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі, оскільки згідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Так як у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. З даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 10 лютого 2014 року, що свідчить про пропущення позивачем без поважних причин річного строку позовної давності в частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором та штрафів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 140,11 грн. в рахунок відшкодування частини сплаченого позивачем судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: partial