Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 8361,97 гривень заборгованості за кредитним договором від 08.08.2008 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.08.2008 року відповідач уклала із ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») додатковий договір до договору банківського рахунку (карткові рахунки) №2625201073053, відповідно до умов якого банк встановив позичальнику кредитний ліміт у розмірі 4300 гривень, а позичальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та ін. передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак відповідач належним чином умов вказаного договору не виконала і станом на 23.09.2016 року утворилась заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 8361,97 гривень, з яких 4299,99 гривень заборгованість за кредитом, 1104,70 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом та 2857,28 гривень заборгованість за пенею. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить проводити розгляд справи у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /заява в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуте поштовим відділенням у звязку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажала отримати таке, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] /а.с.14/, на яку й було направлено дане повідомлення, заяви про розгляд справи за її відсутності не подав, крім цього, представник позивача зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 08.08.2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») додатковий договір до договору банківського рахунку (карткові рахунки) №2625201073053, відповідно до умов якого банк встановив позичальнику кредитний ліміт у розмірі 4300 гривень, а позичальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та ін. передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором /а.с.4-5/. Пунктами 4.1-4.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором. Погашення кредиту може здійснюватись шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу банку /а.с.4/. Згідно п.4.5 кредитного договору позичальник доручає банку списувати з його рахунків, відкритих у банківських установах, кошти в рахунок погашення заборгованості за цим додатковим договором /а.с.4/. У відповідності до п.5.1-5.2 даного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, вказаної в п.3.1 цього договору. За невиконання взятих на себе зобовязань клієнт, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Позивач належним чином виконав свої зобовязання, надавши кредит [PERSON] У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.6-9/, що [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 23.09.2016 року в неї утворилась заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 8361,97 гривень, з яких 4299,99 гривень заборгованість за кредитом, 1104,70 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2857,28 гривень заборгованість за пенею. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за додатковим договором до договору банківського рахунку (карткові рахунки) №2625201073053 від 08.08.2008 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за додатковим договором до договору банківського рахунку (карткові рахунки) №2625201073053 від 08.08.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1378 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.3/.

Outcome: approved