Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № HEXRRD00110015, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5728,80 грн., зі сплатою 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 17.03.2014р. складається з: суми боргу за кредитом - 5017,88 грн.; суми боргу за відсотками - 658,51 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 1938,00 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 27265,91 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1046,49 грн. - штраф (процентна складова). Судовим наказом Голопристанського районного суду Херсонської області від 15.01.2010 року була присуджена до стягнення частина вказаної заборгованості в розмірі 13950,57 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, що залишилась не присуджена до стягнення у розмірі 22476,22 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах викладених в заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 червня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір у вигляді заяви позичальника № HEXRRD00110015, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5728,80 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник повинен щомісяця надавати банку грошові кошти в сумі 384,12 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією, а також іншими витратами згідно умов. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 17.03.2014 рік виникла заборгованість перед позивачем у загальному по всім нарахуванням розмірі 36426,79 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд також приймає до уваги той факт, що судовим наказом Голопристанського районного суду Херсонської області від 15.01.2010 року з відповідача було присуджено стягнути заборгованість за цим же договором у розмірі 13950,57 грн. Враховуючи це, розмір заборгованості, який виник станом на 17 березня 2014 року, відповідно підлягає зменшенню на зазначену вище суму. Отже, за мінусом уже присудженої суми, розмір боргу відповідача за тілом кредиту, відсотками, комісією, пенею та штрафами разом складає 22476,22 грн. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно положень заяви позичальника, [PERSON] повинна сплачувати банку щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 114,00 грн. та одноразову винагороду у розмірі 520,80 грн. За цих обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: тіла кредиту - 5017,88 грн., заборгованості по процентам - 658,51 грн. та заборгованості по комісії за користування кредитом - 1938,00 грн. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Однак, що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача пені за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їхнього задоволення, оскільки вважає, що сума коштів нарахована їй банком є непомірно великою та не справедливою. За цих обставин суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рн/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як вбачається із розрахунку позивача, розмір заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором значно перевищує суму отриманого кредиту, а тому з огляду на вищенаведені норми права та позицію Конституційного Суду України, суд вважає, що розмір пені слід зменшити до суми заборгованості по тілу кредиту - 5017,88 грн. Частковому задоволенню також підлягають вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт»). Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт»), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 1046,49 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приват Банк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Таким чином,

Outcome: partial