Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач 10.06.2014 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності земельної ділянки [PERSON], померлої [INFO] року та визнання права власності на земельну ділянку, площею 4,28 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області за позивачем, в порядку спадкування. 18.08.2014 року позивач надав уточнену позовну заяву разом з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. З позовної та уточнюючої заяви вбачається, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], яка постійно на час смерті проживала в [ADDRESS]. Факт проживання спадкодавця за вказаною адресою, підтверджується довідкою Василівської сільської ради від 10.05.2012 року за №575. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 4,28 га, розташованої на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД №070551, зареєстрованого 05 серпня 2004 року за №6984. Вказаний державний акт матір'ю позивача при житті було втрачено, що підтверджується оголошенням в засобах масової інформації. [PERSON], в порядку ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом, після [PERSON], померлої [INFO] року. Факт родинних відносин з матір'ю позивача, підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №2 від 26 лютого 1974 року. Спадщину, яка залишилася після померлої [PERSON] позивач, як спадкоємець за законом, прийняв в порядку ст.1269 ЦК України, тобто шляхом подачі заяви до Кілійської районної державної нотаріальної контори, тобто позивач спадщину, прийняв в порядку ст.1270 ЦК України. Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до Кілійської районної державної нотаріальної контори за оформленням спадщини та йому було надано роз'яснення №679/02-14-147/2012 від 04.07.2014 року, у якому зазначено, що відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення і припинення підлягають державній реєстрації. Та до п.4.15., 4.18, гл.10, разд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом проводиться на підставі оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку та інших документів. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, проводиться у судовому порядку. А у позивача заміст правовстановлюючих документів є лише копія державного акту. Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив заяву, відповідно до якої не заперечують щодо розгляду справи за позовом [PERSON] у відсутності представника сільської ради. На підставі письмових заяв сторін суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] року померла [PERSON], актовий запис про смерть №11, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області 21.11. 2011 року. Відповідно до довідки №275 від 10.05.2012 року, виданої виконавчим комітетом Василівської сільської ради Кілійського району [PERSON], проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] постійно до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою постійно проживав та був зареєстрований син, [PERSON]. Спадкоємцем першої черги [PERSON], померлої [INFO] року є [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Василівською сільською радою Кілійського району Одеської області 26.02.1974 року, актовий запис №2. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 10.07.2014 року №673/01-16 після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа №147/2012 була заведена 11.05.2012 року за заявою про прийняття спадщини від імені [PERSON], сина спадкодавця. 11.05.2012 року надана заява про відмову від прийняття спадщини від імені [PERSON], сина спадкодавця. Інших заяв не надходило. Свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 10.10.2006 року, актовий запис №134. Таким чином, спадкоємцями після смерті [PERSON] є її сини, та оскільки [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, єдиним спадкоємцем є позивач, [PERSON], який у встановленому порядку прийняв спадщину. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №070551, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 05 серпня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6984, земельна ділянка площею 4,28 га, що розташована на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON], на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 09.07.2004 року №365. Вказаний державний акт серії IV-ОД №070551, спадкодавцем [PERSON], при житті було втрачено. Зазначене підтверджується повідомленням у газеті «Наше время» від 01.04.2014 року, випуск №26. Відповідно до листа відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області №11-11-5/4323 від 16.07.2014 року за гр.. [PERSON] рахується у власності земельна ділянка площею 4,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради, серія IV-ОД №070551, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 365 від 09.07.2004 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,28 га, розташованої на території Василівської сільської ради Кілійського району. Позивач, звертався до Кілійської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на земельну ділянку, однак йому було надано роз?яснення, щодо неможливості оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Та зазначено, що відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення і припинення підлягають державній реєстрації. П.4.15., 4.18, гл.10, разд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом проводиться на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку та інших документів. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, проводиться у судовому порядку. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі спадкоємцю нового державного акта взамін втраченого. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення. Зважаючи на вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved