Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач 03 червня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNK0AE20870375 від 24.01.2007 року Приватбанк надав [PERSON] кредит в сумі 4040 доларів США, з кінцевим терміном повернення 21.09.2007 року. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 18.05.2015 року по договору виникла заборгованість на загальну суму 20239,39 доларів США, що за офіційний курсом НБУ складає 418\~752,98 грн., з яких: 3529,90 доларів США, що еквівалентно 73033,63 грн. заборгованість за кредитом; 4365,65 доларів США, що еквівалентно 90325,30 грн. заборгованість по процентам; 232,06 доларів США, що еквівалентно 4801,32 грн. заборгованість по комісії; 12111,78 доларів США, що еквівалентно 250592,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20239,39 доларів США, що за офіційний курсом НБУ складає 418\~752,98 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву не визнала в повному обсязі та просила відмовити в її задоволенні, у звязку з пропуском строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNK0AE20870375 від 24.01.2007 року Приватбанк надав [PERSON] кредит в сумі 4040 доларів США, з кінцевим терміном повернення 21.09.2007 року. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 18.05.2015 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 20239,39 доларів США, що за офіційний курсом НБУ складає 418\~752,98 грн., з яких: 3529,90 доларів США, що еквівалентно 73033,63 грн. заборгованість за кредитом; 4365,65 доларів США, що еквівалентно 90325,30 грн. заборгованість по процентам; 232,06 доларів США, що еквівалентно 4801,32 грн. заборгованість по комісії; 12111,78 доларів США, що еквівалентно 250592,73 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Представник відповідача [PERSON] звернулася до суду з заявою про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави автомобіль Деу Нексія, 1997року випуску, державний № [NUMBER] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2011 року рішення першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2012 року Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2011року та Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2011року залишено без змін. Строк кредитного договору визначається терміном 24.01.2007 року по 23.01.2012 року, а Банк звернувся до суду з позовом 03 червня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, поважних причин пропуску строку суду наведено не було. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Враховуючи те, що Умови є нікчемними, тобто сторонами не домовлено про збільшення строку позовної давності та автоматичну пролонгацію договору, вважаю за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту.\~\~ За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення\~ споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо)\~ положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку. Тим паче, що ст. 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно п. 3. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про відмову з задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України,враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, у звязку з чим поверненню не підлягають.\~\~

Outcome: dismissed