Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач 08.12.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у розмірі 59872 грн., з яких 32000 грн. основний борг, 24992 грн. індекс інфляції, 2880 грн. три проценти річних від суми боргу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 598,72 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 06.12.2013 р. між ним та відповідачем укладено договір позики, що посвідчується письмовою розпискою, згідно якої він позичив відповідачу 32000 грн. терміном на один місяць, а відповідач зобовязався повернути вказану суму боргу. Однак, у зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув йому борг. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до проведеного розрахунку розмір індексу інфляції за період з 01.01.2016 р. по 31.10.2016 р. від суми боргу становить 24992 грн., розмір трьох процентів річних за період з 06.12.2013 р. по 06.12.2016 р. становить 2880 грн. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не зявився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 06.12.2013 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача 32000 грн. терміном на один місяць, тобто до 06.01.2014 р., що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача. У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув позивачу борг. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, з урахуванням правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13, що згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якої за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення боргу. Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних від суми простроченого грошового зобовязання. З урахуванням індексів інфляції, починаючи з січня 2014 р. до жовтня 2016 р. включно, суд визначає суму інфляційних втрат у розмірі 30656 грн. згідно наступного розрахунку: перемножений індекс інфляції за вказаний період 195,8% х 32000 грн. = 62656 грн. 32000 грн.= 30656 грн. З огляду на те, що позивач заявив до стягнення 24992 грн. інфляційних втрат, суд стягує з відповідача інфляційні втрати у заявленому позивачем розмірі. Розрахунок 3 % річних за період з 06.01.2014 р. по 06.12.2016 р. наступний: 32000 грн. х 3% = 960 грн. : 12 міс. = 80 грн. х 35 міс. = 2800 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути у користь позивача 32000 грн. основного боргу, 24992 грн. інфляційних втрат та 2800 грн. 3 % річних, а всього 59792 грн., а також понесені останнім судові витрати у розмірі 597,92 грн. за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволеного позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial