Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 10.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, позивач просить стягнути з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12147,57 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 1942,24 грн.; заборгованість за відсотками - 7350,68 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 1800,00грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 554,65 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на їх задоволені, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні під час відео конференц зв'язку з Чорноморською виправною колонією УДПтСУ в Одеській області пояснила, що кредит дійсно брала, на даний час не має можливості погашати заборгованість, так як вона знаходиться в місцях позбавлення волі, про що Банку була направлена відповідна довідка. Вона б хотіла, щоб Банк не нарахував їй відсотки в період перебування її в місцях позбавлення волі. Тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з причин, які від неї не залежать, вона не може погасити заборгованість за кредитом. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 6.5 Умов надання банківських послуг, в обов'язки відповідача входить погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, по перевищенню витрат платіжного ліміту, а також повинен оплачувати комісії на умовах передбачених чинним договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушила умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 31.12.2015 рік виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12 147,57 грн. Частиною1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Суд, не приймає доводи відповідача про причини не своєчасного повернення кредиту. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: заборгованості за кредитом - 1942,24грн., заборгованості за відсотками - 7350,68грн., заборгованість за пенею та комісією - 1800,00грн. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань в порядку п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 1014,93 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1378грн.

Outcome: partial