Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошові кошти в розмірі 22938,91 доларів США. В обґрунтування позову зазначив, що 16.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 010-2/07-01-0031-08, у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 07-01-5-08 від 16.01.2008 року, відповідно до умов яких позичальнику надано кредит в сумі 40350,00 доларів США, строком по 10.01.2023 року, процентна ставка за користування кредитом - 13,00 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем [PERSON] 16.01.2008 року укладено Договір поруки № 07-01-5/2-08, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Позичальника, які виникають з умов Генеральної угоди та кожного з Кредитних договорів, а саме: повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у порядку, передбаченому Генеральною угодою та кожним з Кредитних договорів, а також виконати інші умови Генеральної угоди та кожного з Кредитних договорів в повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем [PERSON] 16.01.2008 року також укладено Договір поруки № 07-01-5/3-08, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Позичальника, які виникають з умов Генеральної угоди та кожного з Кредитних договорів, а саме: повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у порядку, передбаченому Генеральною угодою та кожним з Кредитних договорів, а також виконати інші умови Генеральної угоди та кожного з Кредитних договорів в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе за Кредитним договором зобов'язань, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.12.2015 року складає 22938,91 доларів США, з яких: 20422,21 доларів США - заборгованість за кредитом; 2516,70 доларів США - заборгованість за процентами. Представник позивача в судовому засіданні 18.04.2017 року позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Крім того, в судовому засіданні уточнив, що просить стягнути заборгованість з відповідачів саме в доларах США. Зазначив, що після пред'явлення позову заборгованість відповідачами не сплачувалась. Також уточнив, що за користування кредитом відповідач повинен був сплачувати 13 % річних, та зазначений розмір процентів не змінювався. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також в судові засідання не з'являлись, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність, суду не надали. Відповідачем [PERSON] надавались письмові заперечення проти позову, в яких зазначалось, що ані [PERSON], ані [PERSON] не укладали будь-яких договорів поруки та не поручались за виконання зобов'язань відповідача [PERSON] Крім того, Генеральною кредитною угодою № 07-01-5-08 від 16.01.2008 року, по якій [PERSON] та [PERSON] є поручителями, не встановлений конкретний розмір відсотків за користування кредитним коштами та не встановлений конкретний розмір неустойки за прострочення виконання зобов'язання. Розмір відсотків за користування кредитним коштами, зокрема 13 % річних, та розмір неустойки, зокрема 25 % від суми кредитних коштів, встановлений лише у Кредитному договору, зміст якого не погоджувався [PERSON] та [PERSON] Також у Кредитному договорі зменшено кількість сторін на відміну від Генеральної кредитної угоди, в якій у якості позичальника виступає, крім [PERSON], ще й [PERSON] Таким чином, договори поруки, укладені позивачем з [PERSON] та окремо з [PERSON], є припиненими, зокрема відносно Кредитного договору № 010-2/07-01-0031-08 від 16.01.2008 року, у зв'язку з неотриманням згоди останніх на його укладення, внаслідок чого збільшилася відповідальність, як поручителів. Крім того, порука припинилась внаслідок закінчення строку. Аналогічні письмові заперечення проти позову надавались відповідачем [PERSON] Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 16.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого згідно п. 1.3. Статуту змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитором), та [PERSON] (Позичальником № 1), [PERSON] (Позичальником № 2) укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-5-08, відповідно до умов якої Кредитор зобов'язується надавати Позичальникам кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї Угоди. Загальний розмір позичкової заборгованості Позичальників за наданими в рамках даної Угоди Кредитами не повинен перевищувати суми 80700,00 доларів США. Термін дії Угоди - по 10.01.2023 року. Пунктом 2.2. Генеральної кредитної угоди передбачено, що в рамках цієї Угоди на підставі додатково укладених кредитних договорів Позичальникам можуть відкриватись невідновлювальні кредитні лінії в іноземній валюті на зазначених в цьому пункті умовах. Пунктами 5.1. та 5.2. Генеральної кредитної угоди передбачено, що Позичальники зобов'язані використати отримані кредитні кошти і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів в рамках цієї Угоди. За порушення строків повернення кредитних коштів, використання кредитних коштів не за цільовим призначенням, сплачувати Кредитору, додатково до встановленої відсоткової ставки за кредит, штрафні санкції, передбачені ст. 10 даної Угоди. Пунктами 10.1, 10.2 Генеральної кредитної угоди передбачено, що у разі несвоєчасного повернення кредитів Позичальниками або одним з них у визначений кредитними договорами терміни, останні (й) відшкодовує Кредитору завдані цим збитки в повній сумі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені даною Угодою. За порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами, передбачених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Угоди, Позичальники сплачують Кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Крім того, 16.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Банком) та [PERSON] (Позичальником) укладений Кредитний договір № 010-2/07-01-0031-08, в якому зазначено, що він укладається у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 07-01-5-08 від 16.01.2008 року. Згідно умов вказаного Кредитного договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 40350,00 доларів США, строком по 10.01.2023 року, зі сплатою процентів у розмірі 13 % річних. Пунктами 2.3.1, 2.3.2 Частини № 2 Кредитного договору передбачено, що в строки, передбачені цим Договором, Позичальник зобов'язаний забезпечити повернення Банку одержаного Кредиту та сплату нарахованих процентів, передбачених цим Договором, комісії, неустойок, відшкодування витрат та збитків Банку, викликаних неналежним виконанням цього Договору. У випадку порушення умов цього Договору Позичальник повинен сплачувати Банку пеню та інші штрафні санкції, передбачені цим Договором. Пунктом 1.9 Частини № 2 Кредитного договору передбачено умови дострокового виконання Боргових зобов'язань за ініціативою Банку та розірвання цього договору, згідно яких Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором, (в тому числі, але не виключно, встановлених п.п. 2.3.8 - 2.3.13, п.п. 1.4.1 та ст. 3 цього Договору) та/або умов Договору іпотеки, та/або умов Договору поруки. Також 16.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Банком) та [PERSON] (Поручителем) укладено Договір поруки № 07-01-5/2-08, відповідно до п. 1.2 якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржників - [PERSON] та [PERSON], які виникають з умов вказаної вище Генеральної кредитної угоди та кожного з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, а саме: повернути кредитні кошти (загальний розмір одночасно наданих кредитних коштів у відповідності до Генеральної кредитної угоди не може перевищувати суму 80700,00 доларів США) з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, встановленим по 10.01.2023 року, сплатити проценти за користування ними, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі та у порядку, передбачених Генеральної кредитною угодою та кожним з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, а також виконати інші умови Генеральної кредитної угоди та кожного з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, в повному обсязі. Умовами Договору поруки № 07-01-5/2-08 визначено, що під Борговими зобов'язаннями розуміються всі зобов'язання Боржників перед Банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Генеральної кредитної угоди та кожного з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, як це визначено Генеральною кредитною угодою та кожним з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, та описано у цьому Договорі. Пунктом 2.1 Договору поруки № 07-01-5/2-08 від 16.01.2008 року передбачено, що у випадку невиконання Боржниками або одним з них взятих на себе зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та/або Кредитним договорам, укладеним у відповідності до Генеральної кредитної угоди, та/або одному з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржники, включаючи сплату основного боргу за Генеральною кредитною угодою та/або Кредитними договорами, укладеними у відповідності до Генеральної кредитної угоди та/або одним з Кредитних договорів, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Аналогічні положення містяться в п. 3.1. Договору поруки № 07-01-5/2-08 від 16.01.2008 року, згідно якого у випадку невиконання або неналежного виконання Боржниками або одним з них взятих на себе зобов'язань за Генеральною кредитною угодою та/або Кредитними договорами, укладеними у відповідності до Генеральної кредитної угоди, та/або одним з Кредитних договорів, укладеним у відповідності до Генеральної кредитної угоди, Поручитель і Боржники несуть солідарну відповідальність перед Банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. Крім того, 16.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Банком) та [PERSON]. (Поручитель) укладено Договір поруки № 07-01-5/3-08, відповідно до п. 1.2 якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржника [PERSON], які виникають з умов вказаної вище Генеральної кредитної угоди та кожного з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, а саме: повернути кредитні кошти (загальний розмір одночасно наданих кредитних коштів у відповідності до Генеральної кредитної угоди не може перевищувати суму 80700,00 доларів США) з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, встановленим по 10.01.2023 року, сплатити проценти за користування ними, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі та у порядку, передбачених Генеральної кредитною угодою та кожним з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, а також виконати інші умови Генеральної кредитної угоди та кожного з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, в повному обсязі. Умовами Договору поруки № 07-01-5/3-08 визначено, що під Борговими зобов'язаннями розуміються всі зобов'язання Боржника [PERSON] перед Банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Генеральної кредитної угоди та кожного з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, як це визначено Генеральною кредитною угодою та кожним з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, та описано у цьому Договорі. Пунктом 2.1 Договору поруки № 07-01-5/3-08 від 16.01.2008 року передбачено, що у випадку невиконання Боржниками або одним з них взятих на себе зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та/або Кредитним договорам, укладеним у відповідності до Генеральної кредитної угоди, та/або одному з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржники, включаючи сплату основного боргу за Генеральною кредитною угодою та/або Кредитними договорами, укладеними у відповідності до Генеральної кредитної угоди та/або одним з Кредитних договорів, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Аналогічні положення містяться в п. 3.1. Договору поруки № 07-01-5/3-08 від 16.01.2008 року, згідно якого у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником або одним з них взятих на себе зобов'язань за Генеральною кредитною угодою та/або Кредитними договорами, укладеними у відповідності до Генеральної кредитної угоди, та/або одним з Кредитних договорів, укладеним у відповідності до Генеральної кредитної угоди, Поручитель і Боржники несуть солідарну відповідальність перед Банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 01.12.2015 року складає 22938,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 549342,99 гривень, з яких: 20422,21 доларів США - заборгованість за кредитом; 2516,70 доларів США - заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а також обов'язкових для всіх судів правових позицій, викладених в постанові ВСУ від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором, в зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та стягує в відповідачів солідарно заборгованість за кредитом та відсотками в загальному розмірі 22938,91 доларів США. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що ними не підписувались Договори поруки № 07-01-5/3-08 та № 07-01-5/2-08 від 16.01.2008 року, з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За клопотанням відповідачів [PERSON] та [PERSON], з метою забезпечення їх права на подання доказів та обстоювання правової позиції, судом згідно ухвали від 19.12.2016 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. На вирішення експертів були поставлені питання відносно того, чи виконані підписи у вказаних вище Договорах поруки відповідно [PERSON] та [PERSON] В ухвалі від 19.12.2016 року судом також було роз'яснено сторонам, що згідно ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Копії вказаної ухвали були направлені сторонам, в тому числі відповідачам [PERSON] та [PERSON], та отримані останніми 23.12.2016 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 181, 183). Експертом на адресу суду було направлено клопотання про надання додаткових матеріалів та копії рахунків для оплати вартості експертизи. Вказане клопотання експерта разом з рахунками судом було направлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] і отримано останніми 12.01.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 194, 195). Проте експертиза сплачена не була, додаткові матеріали суду та експерту на надані. Враховуючи наведене, 27.02.2017 року судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса на адресу суду було надіслано Повідомлення № 13875 від 22.02.2017 року про неможливість надання висновку у зв'язку із невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та несплатою вартості експертизи. Таким чином, судом в межах повноважень, визначених ЦПК України, було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення права відповідачів [PERSON] та [PERSON] на подання доказів, в тому числі доказів на підтвердження того, що підписи в Договорах поруки виконані не ними. Проте експертизу не було виконано через обставини, що залежали виключно від поведінки осіб, які заявили клопотання про проведення експертизи. Враховуючи наведене вище, суд не приймає до уваги доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що останні не підписували Договори поруки, оскільки всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України вказаними відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, а саме висновку експертизи. Оцінюючи доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що вказані вище Договори поруки припинились внаслідок збільшення їх відповідальності як поручителів, оскільки вони є поручителями виключно за Генеральною кредитною угодою, в якій не встановлені конкретний розмір процентів за користування кредитом та конкретний розмір неустойки, та вказані умови встановлені в Кредитному договорі, зміст якого ними не погоджувався та на укладення якого вони не надавали згоду, суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити з того, що в силу положень статей 509, 533, 638, 1054 ЦК відсутні підстави для визнання договору поруки недійсним через укладення після нього додаткових угод про надання чергового траншу. Згідно роз'яснень, викладених в п. 22 вказаної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. В договорах поруки № 07-01-5/3-08 та № 07-01-5/2-08 від 16.01.2008 року зазначено, що поручителі зобов'язуються солідарно з боржником [PERSON] відповідати по всіх боргових зобов'язаннях, що виникають не тільки з Генеральної кредитної угоди, а й з кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди. В Генеральній кредитній угоді також зазначено, що кредити позичальникам будуть надаватись в порядку і на умовах, визначених у Кредитних договорах, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди. Таким чином, умовами укладених між сторонами договорів було прямо передбачено, що отримання кредитів за Генеральною кредитною угодою буде оформлюватись шляхом укладання окремих кредитних договорів, та поручителі [PERSON] і [PERSON], підписавши Договори поруки, висловили свою згоду відповідати по всіх зобов'язаннях [PERSON], в тому числі тих, що виникають з кредитних договорів, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди. Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що обсяг їх відповідальності за Договорами поруки збільшився та порука внаслідок цього є припиненою. Оцінюючи доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що порука припинилась внаслідок закінчення строку, суд керується наступним. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з пункту 4.1 Договорів поруки № 07-01-5/3-08 та № 07-01-5/2-08 від 16.01.2008 року, ці Договори набувають чинності з дати їх підписання Сторонами і діють до повного виконання Боргових Зобов'язань за Генеральною кредитною угодою та кожним з Кредитних договорів, укладених у відповідності до Генеральної кредитної угоди. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Також порука припиняється, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Боргових зобов'язань не пред'явить вимоги до Поручителя. Строк дії Генеральної кредитної угоди - по 10.01.2023 року. Строк повернення кредиту за Кредитним договором - також по 10.01.2023 року. На адресу відповідача [PERSON] Банком 14.09.2015 року направлялась вимога про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором № 1140000/15-47284, в якій зазначено на наявність у відповідача заборгованості за Договором та необхідність її погашення. З вимогами про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором Банк до поручителів [PERSON] та [PERSON] звернувся також 14.09.2015 року. До суду з даним позовом банк звернувся 22.12.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання, який було змінено Банком шляхом направлення вимоги про дострокове виконання зобов'язань за Кредитним договором. Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що порука припинилась внаслідок закінчення строку. Доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно того, що у Кредитному договорі зменшено кількість сторін у порівнянні з Генеральною кредитною угодою, та поручитель [PERSON] є одночасно позичальником (боржником) та поручителем по Генеральній кредитній угоді, також не можуть бути підставою для визнання поруки припиненою та відмови в позові. Так, згідно ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 626 ЦК України прямо передбачено, що договори можуть бути як двосторонніми, так і багатосторонніми. Враховуючи наведене, суд не може визнати обґрунтованими доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON], на які вони посилались в обґрунтування заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 8240,14 гривень в рівних частках, по 2746,71 гривень з кожного.

Outcome: approved