Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач 01.11.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона та її син [PERSON] є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані вона, її син [PERSON], колишня невістка [PERSON], онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В кінці вересня 2017 року відповідач зібрала всі свої речі та разом з дітьми залишила дану квартиру, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті. Жодних договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем вона не укладала, перешкод у користуванні жилим приміщенням не чинила. Позивач зазначила, що наявність реєстрації місця проживання відповідача за вищевказаною адресою обмежує її у здійсненні нею права користування своїм майном та обмеження субсидії. Її онуки залишаться бути зареєстрованими за даною адресою разом зі своїм батьком [PERSON] На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. 28.11.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надала. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12). В даній квартирі відповідно до особового рахунку від 09.10.2018 року, виданого Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.17). З кінця вересня 2017 року зібравши всі свої речі [PERSON] разом з дітьми залишила квартиру, та переїхала проживати за іншою адресою, особистих речей та майна, яке їй належить в будинку немає, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації також підтверджується актами, складених сусідами 26.12.2017 року, 30.04.2018 року та 21.09.2018 року року, в яких зазначено, що [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає з кінця вересня 2017 року (а.с. 14,15,16). Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності позивачем, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася. Діти залишаться бути зареєстрованими за адресою реєстрації свого батька [PERSON]: [ADDRESS]. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.405\~ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач була зареєстрована як член сімї власника житла, у спірній квартирі вона відсутня та не проживає без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачем і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved