Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

ПАТ КБ « Приватбанк » звернувся до суду з позовом до [PERSON], Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: кредитна спілка « Кредит - Чорнобиль » про звільнення майна з-під арешту. Зазначає, що 15.08.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGNAAK 00880059 за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 10200,08 доларів США з терміном користування кредитними коштами по 14.08.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15.08.2007 року відповідач [PERSON] уклав із банком договір застави автомобіля марки DAEWOO, модель: TF699P, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Позивач зазначає, що 28.01.2010 року реєстратором Уманської міської державної нотаріальної контори, відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду від 19.01.2010 року внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна під №9463211 та накладено арешт на все рухоме майно, що належить [PERSON]. Обтяжувачем в даному випадку, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виступає КС « Кредит - Чорнобиль ». На виконання ухвали Уманського міськрайонного суду від 19.01.2010 року по справі №2-249/10 Уманським РВ ДВС накладено арешт на все рухоме майно, яке належить відповідачу та внесено запис до державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.03.2010 року під №9609613. На виконання ухвали Уманського міськрайонного суду від 19.01.2010 року по справі №2-246/10 Уманським РВ ДВС накладено арешт на все рухоме майно, яке належить відповідачу та внесено запис до державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.03.2010 року під №9610140. Вказаний вище автомобіль - предмет застави на даний час переданий заставодавцем [PERSON] в добровільному порядку заставодержателю ПАТ КБ « Приватбанк » для реалізації з метою погашення боргу по кредиту у відповідності до ст.ст.17,19,20 ЗУ « Про заставу » та договору застави. Але реалізувати автомобіль неможливо, оскільки в реєстрі обтяжень рухомого майна діють зазначені вище обтяження. Просить звільнити з-під арешту накладених ухвалами Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2010 року по справах 2-249/10, 2-246/10 на користь КС « Кредит - Чорнобиль » автомобіль марки DAEWOO, модель: TF699P, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та стягнути з [PERSON] судові витрати на користь банку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву в якій просить справу слухати за відсутності представника ДВС та пояснення згідно яких позов не визнає. Зазначає, що на підставі ухвал Уманського міськрайонного суду №2-246 та №2-249 від 19.01.2010 року про накладення арешту на все майно [PERSON], державним виконавцем 03.03.2010 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника. 12.03.2010 року внесено відомості про арешт нерухомого майна боржника в ЄРЗВОНМ та про арешт рухомого майна боржника в ДРОПМ. 26.03.2010 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.8 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження », а ухвали направлено до суду, як фактично виконані. Згідно вимог ч.2 ст.60 ЗУ « Про виконавче провадження » у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна - арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу ( установі ), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Представник третьої особи заперечив проти звільнення автомобіля з під арешту, так як відповідно до ст.572 ЦК України застава є лише спосіб забезпечення зобов'язання, а не правочин в силу якого переходить право власності від боржника до заставодержателя. Посилання позивача на те, що ним було раніше укладено договір застави від 15.08.2007 року, чим прийнято ухвали суду від 19.01.2010 року правового значення не має оскільки це зовсім інші поняття які не можна порівнювати з позиції переваг одного засобу над іншим. Позовна заява також не може бути задоволена з тих підстав, що звільнення майна з під арешту можливе лише при визнанні права власності на це майно за позивачем, що передбачено ч.1 ст.60 ЗУ « Про виконавче провадження », однак позивач такої вимоги не заявляє. Крім того питання про скасування арешту може розглядатися лише за заявою однією із сторін по справі. Просить в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено. 15.08.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGNAAK 00880059 за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 10200,08 доларів США з терміном користування кредитними коштами по 14.08.2014 р.. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] уклав із банком 15.08.2007 р. договір застави автомобіля марки DAEWOO, модель: TF699P, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно акту приймання автомобіля заставодавця [PERSON] від 18.05.2010 року, [PERSON] передав, а ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв автомобіль марки DAEWOO, модель: TF699P, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] для реалізації та погашення заборгованості по кредитному договору. Ухвалами Уманського міськрайонного суду у справах № 2-246-10 та 2-249-10 від 19.01.2010 року, для забезпечення виконання рішень суду за позовом КС « Кредит - Чорнобиль » до [PERSON] та ін.. про стягнення боргу, було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно [PERSON]. Уманською міською державною нотаріальною конторою 28.01.2010 року було внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна [PERSON] та накладено арешт. Державним виконавцем Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції 03.03.2010 р. було відкрито виконавче провадження на підставі ухвал Уманського міськрайонного суду №2-246 та №2-249 від 19.01.2010 року про накладення арешту на все майно [PERSON], 12.03.2010 року внесено відомості про арешт нерухомого майна боржника в ЄРЗВОНМ та про арешт рухомого майна боржника в ДРОПМ. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню на підставі наступного. У відповідності до вимог ст. 1 ЗУ « Про заставу », якою передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Також, згідно із вимогами ст. 19 ЗУ « Про заставу » за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати, на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст.60 Закону України « Про виконавче провадження », особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту, що й стало підставою для звернення до суду. Крім того, відповідно до ст. 52 Закону України « Про виконавче провадження » виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту, що державними виконавцями виконано не було. Тому суд вважає, що ПАТ КБ « ПриватБанк » в силу договірних правовідносин з [PERSON] мав переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги з вартості заставного автомобіля. Проте, накладення арешту на все майно [PERSON], а саме заставний автомобіль, позбавило банк такого права, також арешт позбавив банк переважного становища перед іншими кредиторами, адже розпорядитися заставним майном він не має змоги. Виходячи з наведеного вище суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про звільнення майна з-під арешту та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved