Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що 21.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 342-006г (далі - Кредитний договір), згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10000,00 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, з відсотковою ставкою 28 відсотків річних. Проте, Відповідачка порушила умови вищевказаного договору та допустила заборгованість, яка станом на 08.02.2016 року становить 39262,44 грн., яка складається з: 7945,39 грн. - заборгованість за кредитом; 12409,56 грн. - заборгованість за відсотками; 4329,35 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 6761,83 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 3051,03 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом; 4765,27 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання вдруге не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду була двічі належним чином повідомлена. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] в письмовій формі було укладено Договір кредиту № 342-006г (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] (Відповідачка) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10000,00 грн. зі сплатою 28 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту згідно з графіком, що міститься в Додатку 2 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20.09.2009 року (п. 1.1. Кредитного договору). У відповідності до п. 1.2 Кредитного договору кредит було надано на поточні потреби (а.с. 3-6). Згідно п. 2.1. Кредитного договору видача кредиту на цілі визначені п. 1.2 договору надається шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку № 22037342108191 в Відділенні № 342 Івано-Франківської обласної філії АКБ «Уксоцбанк» на поточний рахунок позичальника № 26204342108191 в відділенні № 342 Івано-Франківської обласної філії АКБ «Уксоцбанк», на підставі письмової заяви позичальника. Згідно пункту 2.2 кредит вважається наданим в момент (день) списання суми кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п.2.1 цього договору на підставі письмової заяви позичальника. [PERSON] (відповідачка) на підставі своєї заяви на видачу готівки № 2 від 21.03.2008 року (а.с. 8) одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 21.03.2008 року (а.с. 7). Згідно п.п. 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7 Кредитного договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредитору кредит відповідно до п.п.1.1, 3.3.15, сплачувати кредитору проценти та комісії в строки, в строки, встановлені в п. 2.4, 2.5 цього договору, сплатити кредитору неустойку (пеню, штраф) в строк, встановлений у п.2.6 цього договору. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, п. 4.1 Кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.3.15 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Окрім зазначеного, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений Кредитним договором. Відповідачка прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконувала та відповідно до розрахунку позивача допустила виникнення заборгованості, яка станом на 08.02.2016 року становить 39262,44 грн. та складається з: 7945,39 грн. - заборгованість за кредитом; 12409,56 грн. - заборгованість за відсотками; 4329,35 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 6761,83 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 3051,03 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 4765,27 грн. інфляційні витрати за відсотками (а.с. 12). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачкою по справі суду не представлено. Згідно п. 7.3 цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов'язань за договором. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості відповідачки за Договором кредиту № 342-006г від 21.03.2008 року, та те, що відповідачка не подала суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. за платіжним дорученням № 0000343688 від 29.06.2016 року (а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 530, 549, 611, 612, 625, 629, 631, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved