Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

позивач 07 травня 2013 року звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, вказавши, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS]. 02 березня 2011 року [PERSON] було укладено заповіт № 326006 на її онука [PERSON], [INFO] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], який на особисте прохання заповідача був підписаний [PERSON] 25.04.2013 року [PERSON] звернувся до Четвертої криворізької нотаріальної контори з заявою про прийняття йому спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак отримав повідомлення, що з заявою про прийняття спадщини звернулась також донька померлої [PERSON], [INFO]. так, виходячи з вказаного повідомлення [PERSON] є спадкоємицею на обов'язкове частку у спадщині. Після смерті [PERSON] залишилися чотири спадкоємця за законом: донька померлої - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала с померлою на день її смерті, донька померлої - відповідачка [PERSON], донька померлої - [PERSON], яка не подала заяву про прийняття спадщини, а отже не прийняла її і не претендує на неї, та [PERSON], який звернувся до суду з позовом про визнання права на частку спадщини, оскільки проживав з померлою більше 5 років та має право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги. [PERSON] останні 5 років з вересня 2007 року до смерті у [INFO] року проживала разом з донькою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та знаходилась на повному їх утирманні та піклуванні, оскільки хворіла на гонорею правої ноги та не мала можливості самостійно себе обходити. З 2012 року хвороба її ускладнилася, почався невідворотний процес її розвитку, вона потребувала фактично постійного догляду, оскільки самостійно вже не могла сама за собою доглядати і пересувалася за допомогою інвалідного візка. Відповідачка ж не надавала жодної допомоги та не піклувалася про свою матір, взагалі не приймала участі у житті матері, оскільки останні 30 років [PERSON] проживає у Росії, тому не доглядала за матір'ю, не допомагала їй, матеріально не забезпечувала, не купувала ліки, продукти харчування, в той час як [PERSON] потребувала допомоги внаслідок тяжкої хвороби, хоча прохання з його сторони в цьому були. Тому позивач вважає за необхідне врахувати всіх наявних претендентів на спадщину за законом при обчисленні половини частки, яка б належала кожному з них, зменшити розмір обов'язкової частки спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] вдвічі та надати їй не більше як 1/16 частини усього спадкового майна, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на задоволенні заявлених вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату слухання була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 49,55-56). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] 02 березня 2011 року склала заповіт, відповідно до якого вона заповідала все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, [PERSON], [INFO] (а.с. 12 - копія заповіту). [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 9 - копія свідоцтва про смерть). Після її смерті відкрилася спадщина у виді будинку [ADDRESS], що належав [PERSON] на праві власності (а.с.53,54 - копія свідоцтв про право на спадщину, про право власності) [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак 25.04.2013 р. державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори йому було повідомлено, що до нотаріальної контори 12 березня 2013 року з заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлої - [PERSON], [INFO], як спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України і яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15 - копія повідомлення, а.с. 38 - повідомлення, а.с. 74 - копія свідоцтва про народження [PERSON], а.с. 75 - копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON]). На час смерті [PERSON], відкриття спадщини, її доньці [PERSON] виповнився 61 рік, тобто вона була непрацездатною. Згідно ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.2 ст.1241 ЦК України розмір обов'язкової частки може бути зменшений судом з підстав, визначених цією частиною. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Тобто з аналізу зазначених норм слідує, що встановлений законом розмір обов'язкової частки може бути зменшений тільки в судовому порядку з урахуванням відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, які існували за життя останнього, а також інших обставин, що мають істотне значення, наприклад, може бути врахований майновий стан спадкоємця, що має право на обов'язкову частку, той факт, що він не підтримував зв'язок із заповідачем, або після досягнення пенсійного віку продовжує працювати та отримує значну заробітну плату, тощо. Позивач посилається на те, що відповідач не надавала допомоги матері, не піклувалася про неї, не доглядала за нею, не допомогала їй матеріально. Суд вважає, що [PERSON] не могла цього робити, проживаючи в іншій країні далеко від матері, яка мала догляд зі сторони позивача та його родини, проживаючи разом в одному місті. Тому вказана обставина не може бути підставою для зменшення обов'язкової частки у спадщині, а інших обставин, які мають істотне значення, позивачем не вказано.

Outcome: dismissed