Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про відкриття картрахунку від 07.06.2006р., згідно якого, відповідачка отримала від банку кредит на суму 4500,00. у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році, Згідно умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо в період цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про закінчення строку дії договору він автоматично пролонгується на той же строк. Відповідачкою умови кредитного договору не виконані, у зв'язку з чим, за нею утворилася заборгованість, яку представник позивача підтвердив в ході судового слідства, і станом на 31.08.2013р. сума заборгованості складається з: заборгованості по кредиту - 7078,32 гр., нарахованим і не сплаченим % - 20954,34 гр., , штрафу /фіксована частина/ - 500 гр., та % складова штрафу - 1401,63гр., а всього, сума заборгованості складає - 29934,29гр. Тому, банк змушений був звернутися з позовом до суду для стягнення з відповідачки, як позичальника, суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки судовий збір, який був понесений при зверненні із позовом до суду. Відповідачка жодного разу в судові засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена вчасно рекомендованою та простою кореспонденцією. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, т.я. підтверджений наступними доказами: відповідно договору про відкриття картрахунку від 07.06.2007р., згідно якого, відповідачка [PERSON] отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит на суму 4500,00 гр. у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Згідно умов і правил надання банківських послуг, а саме п. 9.12. договір, діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо в період цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про закінчення строку дії договору він автоматично пролонгується на той же строк. /а.с.11/. Відповідачкою умови кредитного договору не виконані, у зв'язку з чим, за нею утворилася заборгованість, яку представник позивача підтвердив в ході судового слідства, і станом на 31.08.2013 р. сума заборгованості складається з: заборгованості по кредиту - 7078,32 гр., нарахованим і не сплаченим % - 20954,34гр., штрафу, відповідно п.8.6 договору /фіксована частина/ - 500гр., та % складова штрафу - 1401,63гр., а всього, сума заборгованості складає - 29934,29., що підтверджується розрахунком банку /а.с.30-40/. Разом з тим, вимоги Банку про стягнення з боржника штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, що складає 1401,63 грн., як це передбачено п.8.6 Правил, не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача 500 грн. фіксованого штрафу та 1401,63 грн. штрафу, нарахованого у відповідності з п.8.6 Правил (5% від ціни позову) переконливо свідчать про безпідставне намагання застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.549 ЦК пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Таким чином умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника, викладена у п.п. 8.6 Правил, відповідно до ст.215 ч.2 ЦК України являється нікчемною і не може застосовуватися до боржника і його поручителя. За таких обставин позовна заява ПАТ Приватбанк підлягає частковому задоволенню, та сума боргу підлягає зменшенню на 1401,63 грн. суму процентної складової штрафу зз вищевикладених підстав, а компенсація судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню пропорційно розміру задоволеного позову у сумі 285,32 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Судом встановлено, що після укладення договору, відповідачка не сплачувала заборгованість за укладеним кредитним договором, не зважаючи на попередження, і до теперішнього часу, в добровільному порядку заборгованість нею не погашається. Суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджені представленими по справі доказами, тому, підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial