Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач 06 квітня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 18.09.1979 року між її батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. У 1979 році Народним судом Ленінського району м. Дніпропетровська розділено між ними майно та визнано по 1/2 частині домоволодіння [ADDRESS] за кожним. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на домоволодіння. Отже, після смерті батька з'ясувалося, що ним не було отримано та зареєстровано рішення суду у встановлений законом порядку. Позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 949 кв.м. та складається з наступних приміщень в індивідуальному житловому будинку під літ. «А-I», а саме: 2-1 коридор площею 6,1 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 13,0 кв.м., 2-3 санвузол площею 4,6 кв.м., 2-4 коридор площею 5,8 кв.м., 2-5 житлова кімната площею 7,6 кв.м., загальна площа 37,1 кв.м., житлова - 20,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином, письмово просила слухати справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Від третьої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 1979 році було розірвано (а.с.16). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 19 вересня 1979 року, визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON]. Розділено вищезазначене домоволодіння та виділено [PERSON] в житловому будинку А-I приміщення (а.с.14-15). Встановлено, що [PERSON] [INFO] помер (а.с.21). Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] є його донька - [PERSON] (а.с.8). Згідно матеріалів спадкової справи № 803/2016, заведеної Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], з заявою про прийняття спадщини 04.10.2016 року звернулася [PERSON]. Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте, позивач на даний не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частину домоволодіння, оскільки згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на це домоволодіння (а.с.79-85). Разом з тим, встановлено, що [PERSON] за рішенням Народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 19 вересня 1979 року фактично набув право власності на спірну частину домоволодіння, однак за життя не встиг зареєструвати у встановленому законом порядку, а тому відповідно вказане нерухоме майно увійшло до спадкової маси після його смерті. Тобто, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON]в порядку ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] та успадкувала 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], і тому вважає, що позовні вимоги є законними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved