Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому вказує, що 29.02.2012 р. між Банком та Відповідачем був укладений договір № б/н, згідно якого Банк надав Відповідачу кредит в розмірі 1 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своє зобов'язання по поверненню кредиту Відповідач повністю не виконав та має заборгованість в розмірі 21 230 грн. 45 коп., яку просять стягнути з Відповідача. Представник Позивача надав клопотання, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, а справу розглянути у відсутності представника Банку. Відповідач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутності, а в задоволенні позову відмовити у зв'язку з тим, що між ним та Банком 22.08.2016 р. укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № SAMDN50000058960065, згідно з якою сторонами визначена заборгованість за договором від 29.02.2012 р. шляхом її зменшення до 5 622 грн., яку він сплатив 25.08.2016 р., а також сплатив витрати по сплаті судового збору. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Встановлено, що 29.02.2012 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 1 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своє зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків Відповідач повністю не виконав і станом на 31.05.2016 р. мав заборгованість перед Позивачем в розмірі 21 230 грн. 45 коп., з яких 1 609 грн. 26 коп. заборгованості за кредитом, 15 034 грн. 03 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 100 грн. заборгованість за пенею і комісією, та штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 987 грн. 16 коп. (процентна складова). Частиною 1 ст. 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив факт 29.02.2012 р. укладення між сторонами кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України зазначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ст. 611 ЦПК України зазначена, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ч. 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Свої зобов'язання за договором Позивач виконав належним чином, зокрема, надав Відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин, сторони вправі припинити існуюче між ними зобов'язання за домовленістю. Укласти договір про припинення зобов'язання сторони можуть як до початку виконання зобов'язання, так і в процесі його виконання. Предметом домовленості може бути будь-яка діяльність сторін, зокрема передача відступного, прощення боргу тощо. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 22.08.2016 р. Банк та [PERSON] уклали Додаткову угоду № 1 № 1 до кредитного договору № SAMDN50000058960065, згідно з якою сторонами визначена заборгованість за договором від 29.02.2012 р. шляхом її зменшення до 5 622 грн., яку відповідач повинен сплатити 25.08.2016 р. На виконання Додаткової угоди [PERSON] 22.08.2016 р. сплатив 5 622 грн. на рахунок позивача, а також 1378 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Таким чином, суд констатує, що зі сплатою відповідачем визначеною сторонами по Додатковій угоді суми заборгованості, його зобов'язання перед Банком, яке виникло на підставі Договору від 29.02.2012 р. та Додаткової угоди від 22.08.2016 р. припинилося, а тому відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed