Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP97130063 від 09.07.2006р., згідно якого, відповідачка отримала від банку кредит на суму 3835,00 грн., із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості, на строк до 11.01.2010р. Однак, відповідачка не своєчасно і не в повному обсязі виконувала умови кредитного договору, тому, не погашена сума заборгованості, яку представник позивача просить стягнути з нього за рішенням суду, станом на 16.01.2014р. складає 27132,00 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 3088,58 грн., нарахованим і не сплаченим % - 8593,17 грн., суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 13682,06 грн., та штрафні санкції, відповідно п.5.3 договору /фіксована частина/ - 500грн., та % складова - 1268,19 грн. Тому, банк змушений був звернутися з позовом до суду для стягнення з відповідача, як позичальника, суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. Відповідачка та її адвокат не визнали позов, надали письмові заперечення, пояснивши суду, що дійсно, 09.07.2006р. між банком та відповідачкою укладений договір на отримання споживчого кредиту, однак, Умови про надання споживчого кредиту фізичним особам фактично містять умови та порядок надання кредиту, права та обов'язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, та порядок збільшення позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків та штрафних санкцій до п'яти років - підписані тільки головою правління банку та не мають підпису позичальника, відсутня дата їх складання чи підпису сторонами, та не має жодної ідентифікуючої ознаки щодо невід'ємності цих Умов від заяви позичальника № DNH4KP97130063, оскільки тексти цих документів не збігаються, та на думку відповідачки та її адвоката не стосуються факту кредитування від 09.07.2006р., Тобто, дані кредитні відносини мають регулюватись тільки заявою про отримання кредиту, де вказаний загальний строк позовної давності - 3 роки, та на дані правовідносини не можуть розповсюджуватись положення Умов про надання споживчого кредиту із збільшеними строками позовної давності - до 5 років, оскільки вони не були підписані відповідачкою, вона не була з ними ознайомлена та вони мають розбіжності з Заявою про отримання кредиту. Тобто, вони вважають, що банком пропущений загальний строк позовної давності, оскільки в договорі кінцевий строк повернення кредиту -11.01.2010р., отже, строк звернення до суду закінчився 11.01.2013р. Також, відповідачка та її адвокат вважають, що банк безпідставно нарахував їй непомірну суму пені, яку вони просять суд значно зменшити з урахуванням майнового та сімейного стану відповідачки. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав: відповідно умов кредитного договору № DNH4KP97130063 від 09.07.2006р., відповідачка [PERSON] отримала від ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» 3835,00 грн., із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості, на строк до 11.01.2010р. /а.с.5-9/. Оскільки, відповідачка несвоєчасно і не в повному обсязі виконувала умови кредитного договору, банк нарахував їй непогашену суму заборгованості станом на 16.01.2014р., та представник позивача наполягає на стягненні с відповідачки - 27132,00 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 3088,58 грн., нарахованим і не сплаченим % - 8593,17 грн., суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 13682,06 грн., та штрафних санкцій, відповідно п.5.3 договору /фіксована частина/ - 500грн., та % складова - 1268,19 грн. /а.с.3-4/, а також витрат банку по сплаті судового збору в сумі 271,32 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Судом встановлено, що після укладення договору відповідачка частково погашала заборгованість, а потім, припинила її погашати, через складні матеріальні умови. Відповідачка не працює, оскільки знаходиться на 7 місяці вагітності та має на своєму утриманні малолітню дитину від першого шлюбу. Як встановлено у судовому засіданні, банк нарахував відповідачці заборгованість станом на 16.01.2014р. в сумі 27132,00 грн., з яких тільки пеня нарахована в сумі - 13682,06 грн., на якій представник позивача наполягав у повному обсязі. /а.с.3-4/. Суд вважає, що посилання відповідачки та її адвоката щодо невідповідності Умов надання споживчого кредиту Заяві позичальника № DNH4KP97130063 від 09.07.2006р. та посилання щодо відсутності в даних Умовах підпису позичальника, в результаті чого банк не може посилатись на них для подовження строку позовної давності до 5 років, що на їх думку є підставою для відмови у позові через закінчення строку позовної давності - є надуманими та необґрунтованими, оскільки в Заяві позичальника [PERSON] від 09.07.2006р. стоїть її особистий підпис, яким вона власноруч підтвердила, що ознайомилась та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Виражає свою згоду, що ця Заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір /а.с.5-оберт/, тобто фона фактично визнала всі висунуті банком вимоги для отримання кредиту, в тому числі і щодо подовженого 5-річного строку позовної давності, а тому її заперечення з цього приводу судом до уваги не приймаються. При цьому, суд вважає, що стягувана з відповідачки сума пені, нарахованої банком, є неправомірною, т.я. відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, вказані в кредитному договорі, є несправедливими, тому, що, приводить до нарахування непропорційно великої суми компенсації /пені, або штрафних санкцій/, яка перевищує суму основного боргу. У зв'язку з чим, згідно до вимог ст.551 ЦК України, розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших підстав, які мають істотне значення. Тому, суд вважає, що розмір пені повинен бути значно зменшений, оскільки вона є непомірною і значно перевищує розмір суми початкового кредиту, враховуючи складне матеріальне становище відповідачки, яка не працює, оскільки знаходиться на 7 місяці вагітності та має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу. Крім того, сума судового збору, також, повинна бути зменшена пропорційно стягнутій сумі заборгованості за рішенням суду, в іншій частині вимог, позов є законним, обгрунтованим та таким, що знайшов своє підтвердження представленими по справі доказами. У зв'язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача повинні бути задоволені тільки в частині стягнення з відповідача: заборгованості за кредитом - 3088,58 грн., нарахованим і не сплаченим % - 8593,17 грн., суми зменшеної судом пені в розміні 2000 грн., та штрафних санкцій, відповідно п.5.3 договору /фіксована частина/ - 500грн., та % складова - 1268,19 грн., а всього - в сумі 15449,94 грн., в іншій частині позовних вимог, банку слід відмовити. Крім того, з відповідачки підлягають стягненню і судові витрати, які були понесені позивачем при зверненні із позовом до суду, з урахуванням пропорційно стягнутої суми за рішенням суду, з урахуванням вимог п. 1.1 ЗУ «Про судовий збір» - в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial