Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.06.2011 року в сумі 18705,82 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, звертаючи увагу на те, що між позивачем і відповідачем укладено договір, умови якого відповідач не виконувала в повному обсязі, а тому виникла заборгованість по тілу кредиту та нараховано відсотки, пеню, комісію та штрафи. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що його довіритель стала потерпілою від шахрайських дій [PERSON] На підтвердження вказаних тверджень суду надано вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2014 року, який набрав законної сили (а.с.82-85). Також представник відповідача підтвердив, що його довіритель із цивільним позовом у рамках кримінальної справи не зверталася. Представник позивач, спростовуючи твердження відповідача зазначила, що банком проводилося службове розслідування (а.с.100-105), яке підтвердило, що [PERSON] самостійно вказала дані особам, які вчинили шахрайські дії, банку не було завдано шкоди, а тому позивач і не звертався у кримінальній справі, яка розглядалася Білоцерківським міськрайонним судом Київської області із цивільним позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № б/н від 22.06.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» надало кредит [PERSON] у вигляді вастановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно умов договору (а.с.9-34). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, та станом на 31.01.2015 року заборгованість по кредиту становить 18705,82 грн., а саме: 7463,87 грн. заборгованість за кредитом; 8311,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1563,67 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 866,94 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-8). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи те, що відповідач мала договірні зобовязання перед позивачем. кошти частково погасила після незаконного їх зняття, однак в порушення п.2.1.1.9.5 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.30-31) повідомила дані платіжної картки третім особам, то відповідно вона має право предявити як потерпіла у кримінальній справі цивільні вимоги (регрес) до винної особи. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 15775,21 грн., а саме 7463,87 грн. заборгованість за кредитом; 8311,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 1563,67 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 866,94 грн. штраф (процентна складова) суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в пункті 27 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора, боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 1563,67 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 866,94 грн. штраф (процентна складова) до 0 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 1563,67 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 866,94 грн. штраф (процентна складова) не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial