Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.03.2011р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Центрально-міського відділення Донецької обласної дирекції та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0000-135-21/2, згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 165755,87 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12,6 % річних та строком погашення до 14.02.2037 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов'язання згідно приписів кредитного договору № 0000-135-21/2 від 14.03.2011 р. виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти. В порушення умов вищевказаного договору відповідачка [PERSON] допустила заборгованість, яка станом на 06.08.2013р. складає 323471,83 грн., з яких: 162077,71 грн. - заборгованість за кредитом, 34691,28 грн. - заборгованість за відсотками, 126702,84 грн. - нарахована пеня. Враховуючи викладене просять суд стягнути з відповідачки на користь банку суму заборгованості за договором, а також судові витрати при зверненні до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у відсутність представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Суд визнає неявку відповідачки в судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, які є в матеріалах справи, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 14.03.2011р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Центрально-міського відділення Донецької обласної дирекції та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0000-135-21/2, згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 165755,87 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12,6 % річних та строком погашення до 14.02.2037 р. (а.с.7-13). Позивач, згідно приписів кредитного договору № 0000-135-21/2 від 14.03.2011 р., виконав свої обов'язки у повному обсязі, а саме - надав відповідачці [PERSON] кошти у сумі 165 755,87 грн. При цьому, відповідачка допустила порушення умов вищевказаного договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Згідно представленого суду розрахунку заборгованості станом на 20.01.2010 р. відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 0000-135-21/2 від 14.03.2011 р. у розмірі 323471,83 грн.(а.с. 19-20). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору. Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 1054 ч.1 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 Цивільного Кодексу передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частина 3 передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, відповідно до п. 14.3 Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Таким чином, суд находить можливим стягнути з відповідачки на користь позивача: 323471,83 грн., з яких: 162077,71 грн. - заборгованість за кредитом, 34691,28 грн. - заборгованість за відсотками, 126702,84 грн. - нарахована пеня. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3234,72 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved