Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Поданий до суду позов [PERSON] обґрунтувала тим, що 19.12.2009 року померла [PERSON], яка за життя уклала заповіт, яким усе приналежне їй майно заповіла позивачу. До спадкового майна входить ? житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в м.Любомль по вул.Гагаріна, 11, які спадкодавець [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується, виданим 04.06.1998 року нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори свідоцтвом про право на спадщину за законом, у якому спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] вказано його: дружину [PERSON] та доньку [PERSON], тому частки останніх у спадковому нерухомому майні є рівними та становлять по ? за кожним. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла на підставі ст.ст.1269, 1270 ЦК України шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Така відмова нотаріуса слугувала підставою для звернення позивача в суд з позовом про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, де вона дізналась, що рішенням Любомльського районного суду від 19.04.2012 року за [PERSON] було визнано право власності на весь житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Гагаріна, 11, в м.Любомль, та на підставі цього рішення суду 29.05.2012 року комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за останньою зареєстровано право власності. Рішення Любомльського районного суду від 19.04.2012 року позивач оскаржила в апеляційному порядку та за результатами апеляційного розгляду його було скасовано з ухваленням нового рішення від 18.11.2014 року про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Любомльської міської ради про визнання права власності на усе вищевказане нерухоме майно. 01.07.2015 року [PERSON] померла та єдиним спадкоємцем після її смерті є син відповідач [PERSON], який спадщину прийняв у встановленому законом порядку, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, однак своїх спадкових прав не оформляв. За викладених обставин позивач просила визнати недійсним витяг про державну реєстрацію прав за №34297210 з реєстраційним номером 36759285 (номер запису 2019 в книзі №14), виданий Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 29.05.2012 року на імя [PERSON] про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Гагаріна, 11, Любомльського району Волинської області, та визнати за нею право власності на ? частки зазначеного нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач у позовній заяві одночасно вказала про підтримання позовних вимог та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в канцелярію суду подав заяву про відсутність заперечень проти позову [PERSON], просив його задовольнити, а справу розглядати у його відсутності. Від відповідача Любомльської міської ради в канцелярію надійшов відзив про розгляд справи без участі представника міської ради та вирішення справи на розсуд суду. За таких обставин, згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З рішення апеляційного суду Волинської області від 18.11.2014 року у справі №0310/1326/2012 судом встановлені наступні фактичні обставини (а.с.15-17). 05 жовтня 1986 року помер [PERSON]. На підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Любомльської міської ради народних депутатів 10 травня 1993 року та зареєстрованого в Луцькому інвентарбюро 11 травня 1993 року за № 2019, [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Любомль по вул.Гагаріна, № 11. Отже, до складу спадкового майна [PERSON] увійшов вказаний житловий будинок. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та дочка [PERSON], яка у звязку з укладенням шлюбу змінила прізвище на «Вигнанчук». Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Любомльською державною нотаріальною конторою 04 червня 1993 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1248, стверджено, що спадкова справа на спадкодавця [PERSON] відкривалась за № 96/87 та його спадкоємцями є дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON], які спадкують в рівних частинах кожна, а спадковим майном, на яке видане це свідоцтво, є саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Любомль по вул. Гагаріна, № 11 (а.с. 9). \~\~ Відтак, частки спадкоємців [PERSON] та [PERSON] у вказаному спадковому майні становлять по ? за кожною. 19 грудня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 088676, виданого 22 грудня 2009 року Припятською сільською радою Шацького району Волинської області (а.с. 7). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини [PERSON] увійшла ? частки житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Гагаріна, 11, в м. Любомль, яку вона успадкувала після смерті [PERSON] За життя, а саме 27 січня 2009 року, [PERSON] уклала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області та зареєстрований в реєстрі за № 76, яким усе приналежне їй майно заповіла позивачу - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст.ст.1269, 1270 ЦК України, що підтверджується її заявою від 18 червня 2010 року, поданою до Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області та зареєстрованою за №249 (а.с. 11). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Однак, як встановлено з матеріалів справи, незважаючи на приналежність спадкоємцям після смерті [PERSON] по ? частки у спадковому житловому будинку з надвірними будівлями, [PERSON] звернулась в суд з позовом до Любомльської міської ради Волинської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на вказаний житловий будинок надвірними будівлями вцілому, а не на приналежну їй частку. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 19.04.2012 року у справі №0310/1326/2012 позов [PERSON] було задоволено та за нею визнано право власності на: житловий будинок А-1, прибудову а-1, прибудову а, літню кухню В-1, сарай-гараж Б-1, вбиральню Г, огорожу 1, згідно даних технічного паспорта, що знаходяться по вулиці Гагаріна №11 в місті Любомль Волинської області (а.с.12). На підставі зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили 30.04.2012 року, у [PERSON] виникло право власності, яке вона зареєструвала у встановленому порядку, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 29.05.2012 року за №34297210, з реєстраційним номером 36759285, виданого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.18). Позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті [PERSON], вважаючи, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 19.04.2012 року порушено її права, оскаржила його в апеляційному порядку. За результатами розгляду апеляційної скарги позивача 18.11.2014 року апеляційним судом Волинської області скасовано рішення Любомльського районного суду Волинської області від 19.04.2012 року у справі № 0310/1326/2012 та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Любомльської міської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 15-17). Отже, судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення на підставі якого вчинено юридично значиму дію, зокрема, видано витяг про державну реєстрацію прав з реєстраційним номером 36759285 від 29.05.2012 року на імя [PERSON] Оскільки зі скасуванням судового рішення втрачаються і правові наслідки, які з нього випливають, тому в даному випадку припиняється право власності на нерухоме майно за [PERSON], яке визнане за нею на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване з підстав, передбачених законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Таким чином, на підставі вищенаведених фактів та у відповідності до норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, виданий Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 29.05.2012 року на імя [PERSON] витяг про державну реєстрацію прав з реєстраційним номером 36759285 (номер запису: 2019 в книзі: 14) на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Волинська область, Любомльський район, м.Любомль, вулиця Гагаріна, будинок 11, слід визнати недійсним, а позов в цій частині задовольнити. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №174413, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 01.07.2015 року, встановлено, що [PERSON] померла 01.07.2015 року (а.с.19). Згідно довідки Любомльської міської ради Волинської області від 20.11.2017 року №3271, на день смерті [PERSON] у будинку за місцем її реєстрації був зареєстрований її син - відповідач [PERSON], якого у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України слід вважати таким, що прийняв спадщину після смерті матері (а.с.20). З наведених підстав, суд вважає [PERSON] належним відповідачем у даній справі. Як встановлено вище, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка спадщину прийняла в порядку та строки, передбачені ст.ст.1269, 1270 ЦК України. З копії матеріалів спадкової справи № 137/2010 до майна померлої 19.12.2009 року [PERSON] встановлено, що спадкоємці, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], відсутні (а.с.46-52). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 06.12.2013 року за №805/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Гагаріна, 11, Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останній, як спадкодавцю (а.с.5). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. На підставі технічного паспорта, виданого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 10.02.2011 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON], спадкоємцем якого була [PERSON], та ознак самочинного будівництва не має (а.с.21-24).\~ Таким чином, досліджені у справі докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини дають обґрунтовані підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? вищевказаного нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved