Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач 03.12.2019 р. звернувся до суду з позовом до ДП «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу Шахта «Котляревська» про відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» з 1999 року. 25.10.2017 року звільнений за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП. В результаті праці на ВП «Шахта «Котляревська» він отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65% втрати працездатності і ІІІ групу інвалідності. Внаслідок професійного захворювання позивач зазнав матеріальну і моральну шкоду, яку пов`язано з фізичним болем, переживаннями, дратівливістю, порушенням звичайного укладу життя, постійним лікуванням і погіршенням фінансового становища його сім`ї. Просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 120000 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Селидіввугілля» у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.12.2019 року у даній справі відкрито провадження і постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська». Дані обставини учасники справи не оспорюють. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.11.2017 р., затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, складеного 17.11.2017 року на ВП «Шахта «Котляревського» м. Новогродівка, Донецької області, [PERSON] встановлено діагноз: «Основний: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-дінамичними порушеннями та больовим синдромом (М54.1). Пневмоконіоз (t/s, 1/1). ЛН І-ІІ ст. (першого та другого ст.) (J42). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІ ст. (другий ст.) - за класифікацією Остапкович В.С. та Пономарьової Н.І. (Н90.3) - захворювання професійні, встановлені вперше. Супутній: ІХС: дифузних кардіосклероз СН 1 ст. (j25/1). Хронічний гостро дуоденіт в стадії неповної ремісії. Професійне захворювання виникло за обставин тривалої роботи в умовах важкої фізичної праці прохідника, яка перевищувала санітарно-гігієнічні нормативи. Підземний стаж 23 роки 3 міс., у якості прохідника 19 років, з них на ВП «Шахта «Котляревська» 17 років 3 міс. Еквівалентні рівні шуму на робочому місці прохідника на ВП «Шахта «Котляревська» згідно атестації робочих місць складали 96 дБА, при ГДР - 80 дБА. Невиконання в повному обсязі заходів боротьби шумом на дільниці ПР-3 ВП «Шахта «Котляревська». Причиною виникнення професійного захворювання є важка фізична праця підйом та перенесення ваги складала від 20кг до 40кг на відстань 30 м., протягом 30% робочої зміни, недосконалість технологічних процесів, відсутність на підприємстві протирадикулітних поясів та ЗІЗ від шуму, невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з шумом на дільниці ПР-3 ВП «Шахта «Котляревська». Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 11.12.2017 р. серія АІ №0048525, виданої Обласною профпатологічною МСЕК, [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% з 01.12.2017 року до 01.01.2020 року. Згідно із довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією від 11.12.2017 р. серія АВ №0869322, виданої Обласною профпатологічною МСЕК, [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.12.2017. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст. 153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд знаходить неспроможними доводи представника відповідача - ДП «Селидіввугілля» про те, що позивачем не доведено наявність у нього моральних страждань, оскільки висновок МСЕК та акт розслідування професійного захворювання підтверджують, що саме втратою професійної працездатності, позивачу заподіяно \~моральні страждання. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст.ст. 76,77 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов \~висновку, що професійне захворювання, встановлене у позивача, \~заподіює йому моральні страждання, тому що через \~нього він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через \~відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок професійного захворювання, позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. Він продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що \~моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. \~ \~ З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. \~ Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. \~ Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач \~постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному \~лікуванні. Таким чином, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 19500,00 гривень, який повинен бути стягнуто з відповідача на користь [PERSON] є достатнім для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, спричиненої йому стійкою втратою працездатності у розмірі 65 відсотків внаслідок професійного захворювання. У задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial