Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач 06.10.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2001 року. Вказала, що від сумісного життя у них з відповідачем народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей відповідач в добровільному порядку не бажає, хоча згідно норм сімейного законодавства зобовязаний це робити. Зазначила, що відповідач працює не офіційно, але отримує доходи, що становлять не менше 6000 грн. на місяць, і має можливість утримувати їх спільних дітей. Позивачка в своєму позові просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на місяць. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки з проханням слухати справу у її відсутності, та про підтримання позову в повному обсязі. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з частковим визнанням позовних вимог позивачки. Зазначаючи в заяві про те, що він працює в ПП АгроДон, отримує середньомісячну зарплату 1220 грн. відповідач погодився на виплату позивачу аліментів на утримання двох дітей в розмірі 500 грн. щомісячно. Також відповідач просив суд розглядати справу в його відсутності. Заява відповідача про часткове визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому, згідно ст. 174 ЦПК України, приймається судом. Згідно ст.. 169 ЦПК України, справа, у відповідності до письмових заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 2001 року перебували в шлюбі. 12 листопада 2010 року їх шлюб було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ФП № 056289, виданим ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Від цього шлюбу в сторін народилися спільні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини відповідач по справі, проживає від дітей окремо, із-за відсутності домовленості з матірю у сторін виник спір щодо сплати відповідачем аліментів. Відповідно до ст.184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину можуть присуджуватися у частці від доходу в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців,матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Як вбачається з досліджених в суді матеріалів справи, зокрема, з довідки про доходи відповідача від 20.10.2015 року за вих. № 296, відповідач працює в ПП АгроДон з 05.08.2014 року, отримує середньомісячну зарплатню в розмірі 1220 грн., інших утриманців не має і не являється інвалідом. Крім того, відповідач частково визнав позов. Погодився на виплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі половини від отримуваної ним зарплатні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, згідно ст.ст.180, 184 Сімейного Кодексу України, підлягає частковому задоволенню. Одночасно, виходячи з засад розумності і справедливості, матеріального і сімейного стану платника аліментів, враховуючи матеріальний стан одержувача аліментів, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача, враховуючи те, що він має зарплату 1220 грн. на місяць, слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісячно, а не 2000 грн., як просить в своєму позові позивачка. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 06 жовтня 2015 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному виконанню.

Outcome: partial