Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Подано позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області. Позов, з посиланням на норми ч.3 ст.116 ЖК України, ст.316, 319, 321, 368, 369, 391 ЦК України обґрунтовані тим, що позивачі внаслідок приватизації набули права власності на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області. У вказаній квартирі позивачі проживали до 2004 року, а з 2004 року залишилась проживати лише позивач-3, яка в наступному переїхала до іншого будинку, однак доглядали за спірним будинком за згодою інших співвласників. Також, з 2004 року у вказаній квартирі з дозволу позивача-3 стали проживати відповідачі. В 2014 році відповідачі звернулися до позивачів з вимогою передати їм у власність квартиру, а влітку 2014 року на вимогу відповідачів позивачем-3 складено розписку про наявність заборгованості перед відповідачами в розмірі 1200 доларів США, які нібито отримані позивачем-3 в 2002 році, як грошові кошти за продаж квартири. В наступному позивачам стало відомо, що в спірному приміщенні без їх згоди була зареєстрована та в наступному виписана відповідач-3. Вважаючи, що зухвалою поведінкою відповідачі порушують право власності позивачів звернулися до суду з означеним позовом, вказуючи, що відповідачами самоправно зайнято житлове приміщення, договору найму з відповідачами не укладено, відповідачі не платять власникам за найм приміщення, власники заперечують проти проживання відповідачів в належному їм майні, які не бажають звільнити його, внаслідок чого самоправно займають належне позивачам житлове приміщення та підлягають виселенню. В наступному позивачами доповнено підстави позову посиланням на норми ст.ст.356 358, 361 363 ЦПК України, ст.ст.98-99, 150 ЖК України, вказуючи на відсутність згоди співвласників на продаж квартири, відсутність виділу в натурі частин житлового приміщення, зміну відповідачами замків від приміщення, відсутність дозволу позивачів на вселення відповідачів до квартири та відсутність між позивачами та відповідачами родинного зв`язку, відсутність оплати за користування квартирою, незаконну реєстрацію відповідача-3 у квартирі в період з 04 серпня 2009 року по 27 серпня 2010 року, наявність у відповідачів зареєстрованого місця проживання, внаслідок чого вважають, що відповідачі підлягають виселенню також і як тимчасові жильці. В судовому засіданні позивач-1, представники позивача-2 позов підтримали в повному обсязі. Позивач вказала, що в 1995 році, будучи неповнолітньою разом з [PERSON], [PERSON] (дівоче - Дроздовська) І.Г. набула у спільну сумісну власність шляхом приватизації житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області, в якій проживала по 2003 рік, в наступному виїхавши з квартири разом із позивачем-2 та залишивши нагляд за квартирою та всі питання щодо користування та володіння нею на розпорядження [PERSON] В 2014 році зі слів відповідачів вона дізналася про їх проживання в квартирі зі згоди [PERSON] та оформлення останньою договору купівлі-продажу квартири, на який, як співвласник згоди не давала. Їй було відомо про те, що сама [PERSON] проживала за іншою адресою, ніж належна їй квартира та те, що у спірній квартирі проживали за згоди [PERSON] відповідачі, водночас з питанням щодо продажу квартири [PERSON] не зверталася, а позивач-1 мала на думці, що відповідачі у спірній квартирі живуть на підставі договору найму. В наступному, з`ясувавши обставини щодо проживання відповідачів, позивач вважає відповідачів такими, що не мають права проживати в спірному приміщенні. Представники позивача-2 підтримали позов з підстав, зазначених в ньому. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, підстав неявки не повідомила. Відповідачі заперечили проти задоволення первісного позову. Подали суду зустрічний, в якому просили визнати за ними право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області. Зустрічні позовні вимоги обґрунтували тим, що у 2002 році відповідач-2 передала позивачу-3 грошові кошти в розмірі 1200 доларів США, що за курсом НБУ на день передачі грошових коштів складало 6360,00 грн. за продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області, що підтверджується копією розписки позивача-3. Через відсутність коштів на час укладання угоди відповідачі не мали можливості переоформити право власності на квартиру, а в наступному [PERSON] стала ухилятися від оформлення продажу квартири, оскільки оригінали правовстановлюючих документів знаходились у [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] не знали про інших співвласників квартири, а згідно документів, наданих [PERSON] вважали, що квартира належить лише [PERSON] З 2003 року відповідачі проживають у спірній квартирі, користуються нею та сплачують комунальні платежі. Позивачі протягом 12 років не зверталися до відповідачів щодо повернення квартири. Вказуючи на набуття права власності на квартиру за набувальною давністю в порядку ч.1 ст.344 ЦК України, просять визнати квартиру їх власністю, оскільки позивачі фактично уклали угоду купівлі-продажу, передали кошти, визначені, як вартість квартири, відкрито та безперервно користувалися нею, зробили капітальний та поточний ремонти, оплачували комунальні послуги. В судовому засіданні відповідачі та їх представник позов підтримали. Зазначили, що в 2002 році уклали з позивачем-3 договір купівлі продажу, передали кошти за квартиру в присутності свідків, обумовили перехід права власності на квартиру та позивач-3 запевнив їх про відсутність співвласників. Не знали про необхідність нотаріального засвідчення угоди. Про те, що квартира належить позивачу на праві спільної сумісної власності не здогадувались, вважаючи, що позивач-3 отримала особисто та одноосібно означене майно від свого батька. Позивач-3 не заперечувала та не заперечує проти факту продажу квартири. Відповідачі отримали від [PERSON] ключі від квартири, платіжні книжки, уклали договори з комунальними підприємствами на надання комунальних послуг та внаслідок того, що квартира знаходилась в занедбаному стані зробили її ремонт, неодноразово зверталися до позивача-3 щодо оформлення договору купівлі продажу у встановленій законодавством формі. Крім того, позивач-3 надавала свою згоду на реєстрацію відповідача-3 у спірній квартирі, однак увесь час з укладання угоди ухилялася від переоформлення права власності. Крім того, позивачі у вказаній квартирі не прописані, в 2002 році за згодою виконавчого комітету сільської ради позивач-1 виписана із квартири. В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON], яка була присутньою під час отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] за продаж квартири за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області. При цьому, квартира була в занедбаному стані, позивач-3 повідомила відповідачів, що одноосібно є власником квартири та передала відповідачам технічний паспорт на спірне приміщення, в якому була зазначена єдиним власником квартири. З 2003 року відповідачі постійно проживають у спірній квартирі та користуються нею. Свідок [PERSON] показання якої подібні показанням [PERSON] Свідок [PERSON] показав, що в 2002 році виконував ремонтні роботи на замовлення відповідачів у спірній квартирі. Свідок [PERSON] показала, що в 2003 році до виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради звернулась [PERSON] із проханням надати згоду на продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] району Дніпропетровської області. На засіданні комітету,

Outcome: dismissed