Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач 02 червня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначила, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.02.1995 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим № 2-585. В 2005 році до позивача звернулася сестра її чоловіка, відповідач по справі, з проханням зареєструвати її у спірному будинку і обіцяла знятися з реєстраційного обліку у найкоротші строки, після того як владнає свої сімейні справи. Фактично відповідач не проживає в будинку з 2005 року, в ньому відсутні її особисті речі, протягом майже десяти років позивач не користується житлом, повністю не виконує обов'язки члена сім`ї, пов'язані з утриманням, оплатою комунальних послуг, що негативно відображається на її матеріальному становищі. Позивач просила усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме, житловим будинком [ADDRESS], та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS], що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, письмових заяв не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.02.1995 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим № 2-585 (а.с.6,7,25). Встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], її сина [PERSON] та відповідача [PERSON] (а.с.10). Однак, судом встановлено, що відповідач в житловому будинку [ADDRESS] не проживає, в будинку відсутні її особисті речі. Судом встановлено та підтверджено показаннями у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], що відповідач в спірному будинку не проживає з 2005 року, в ньому відсутні її особисті речі. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірному будинку, то суд вважає, що є всі підстави усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме, житловим будинком [ADDRESS], та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS], що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує її право як власниці, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 На підставі викладеного, і

Outcome: approved