Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому було перейменоване в АТ КБ «ПриватБанк», 19 січня 2017 року звернулося до суду з вказаним позовом та свої вимоги обгрунтовує тим, що 13 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за користування кредитними коштами. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 47940, 36 грн., з яких: 4311, 22 грн. - заборгованість за кредитом, 37749, 58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3358, 59 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 2270, 97 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 47 940 грн. 36 коп. та судові витрати. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2017 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 47940 грн. 36 коп. та судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с.53-54). 18 травня 2020 року представником [PERSON] - адвокатом Кузнєцовим А.С. подано заяву про перегляд заочного рішення м. Суми від 16 травня 2017 року, в якій він посилається на те, що сплив строк позовної давності до спірних правовідносин. Позивачем було зазначено, що відповідач отримав платіжну карту 13 травня 2008 року з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії карти. Платіжні карти видаються не більше, ніж на три роки і 12 травня 2011 року термін платіжної карти завершився. Позивач звернувся до суду лише 19 січня 2017 року, тобто поза межами строку позовної давності. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідач взагалі не пам`ятає про заповнення заяви на видачу кредитної картки у 2008 році. Копія, що надана позивачем не надає можливості встановити її складання не тільки [PERSON] , а в взагалі будь-якою особою, оскільки копія дуже погана. Між сторонами взагалі відсутній кредитний договір (а.с.69-70). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2020 року прийнято до провадження заяву про перегляд заочного рішення з призначенням справи до розгляду 22 липня 2020 року о 09 год. 40 хв. 15 червня 2020 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому просить відмовити в її задоволенні. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя [PERSON] , звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2020 року дану справу прийнято в провадження судді Сидоренко А.П. з призначенням судового розгляду 22 липня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 липня 2020 року скасовано заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2017 року у вказаній справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 28 жовтня 2020 року. 28 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 15 лютого 2021 року у зв`язку з витребуванням від АТ КБ «Приватбанк» доказів по справі за клопотанням представника відповідача. 15 лютого 2021 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у розгляді цивільної справи №591/136/10, розгляд справи відкладено до 14 червня 2021 року. 14 червня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 жовтня 2021 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи для можливості ознайомитися з наданими стороною позивача документами по справі. В даному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначає, що останнє погашення за кредитом відповідачем відбулося 24 січня 2014 року шляхом поповнення карти в терміналі самообслуговування на суму 500 грн. А тому строк позовної давності переривався. Позивач звернувся до суду з позовом 19 січня 2017 року, тобто в межах трирічного строку. Базова відсоткова ставка у розмірі 36% на рік була погоджена в анкеті-заяві. З 01 квітня 2015 року - відсоткова ставка стала 43,2%, проте такі зміни не погоджувалися з відповідачем. Пеня 10 грн. на місяць була погоджена з відповідачем . Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кузнєцов А.С. в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Заперечень з приводу підписання відповідачем анкети-заяви не має. Відсотки і пеня стягнуті у завищеному розмірі, що не відповідає погодженим умовам. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явилися. Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до заяви б/н від 13 травня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 115-116, 127). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту становить 3,0% в місяць, щомісячні платежі умовами кредитування передбачені у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, зі строком внесення до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, умовами кредитування передбачений штраф за порушення строків по грошових зобов`язаннях (а.с. 117). Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» відповідач за умовами кредитного договору отримав картки за №4149605375425113, №4149437715073209, №4149437724685977, №4149437822116453 та №4149605910643410, зі строком дії останньої перевипущеної картки до лютого 2017 року (а.с. 183 оборот). До позовної заяви банк також додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 10-15). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 47940, 36 грн., з яких: 4311, 22 грн. - заборгованість за кредитом, 37749, 58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3358, 59 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 2270, 97 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 13 травня 2008 року процентна ставка не зазначена (а. с. 115). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Проте у довідці про умови кредитування від 13 травня 2008 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3,0%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с. 1117). Зазначена довідка підписана від імені відповідача. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (26 січня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 вересня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю у п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і Правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 січня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. У довідці про умови кредитування від 13 травня 2008 року з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3,0%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Заперечень щодо підпису довідки відповідачем не надано. Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана відповідачем, визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню. Таким чином, за умовами кредитного договору відповідач мав обов`язок перед банком сплачувати 36 % річних за користування кредитними коштами. Суд погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача станом 31 березня 2015 року в сумі 4764 грн. 10 коп., виходячи з процентної ставки 36% річних. В той же час з наданого позивачем розрахунку вбачається, що у період з 01 квітня 2015 року проценти нараховувалися у розмірі 43,2% річних. У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ч. 1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 3 цієї ж статті ЦК України у тій же редакції було передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, правила застосування банком змінюваної процентної ставки відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ч. 1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви) позивачем не дотримані, а саме: позичальник письмово не повідомлявся не пізніш, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовувалась нова процентна ставка; у кредитному договорі, зокрема, в анкеті-заяві не було встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. ПАТ КБ «ПриватБанк» всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що відповідача належним чином під розписку було повідомлено про підвищення процентної ставки. Внесення відповідачем коштів на часткове погашення кредитної заборгованості, не свідчить, що він був належним чином обізнаний зі зміною розміру процентної ставки. Отже, з 01 квітня 2015 року позивач самовільно змінив розмір процентної ставки 43,20%, оскільки доказів укладення між сторонами договірних відносин, які б вказували на можливість односторонньої зміни відсоткової ставки, суду не надано.Отже розрахунок заборгованість за процентами за період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року необхідно здійснити, виходячи з відсоткової ставки, вказаної в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем - 36%. Розрахунок заборгованості за процентами за період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року виглядає наступним чином: 4311,22 грн. х 30% х 641 (кількість днів):360 = 2763 грн. 49 коп. З урахуванням заборгованості за відсотками, яка утворилася станом на 31 березня 2015 року (4764 грн. 10 коп.) з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за процентами 7527 грн. 59 коп. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначені норми законодавства, позовні вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов`язання, а саме: штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань (250 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій). З урахуванням зазначеної довідки про умови кредитування суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача штраф в сумі 841 грн. 94 коп. (250 грн. 00 коп. (фіксована частина)+ (7527 грн. 59 коп.) х5%) = (250 грн. 00 коп. +591 грн. 94 коп.). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на сплив позовної даності. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Враховуючи те, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснено 24 січня 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся 19 січня 2017 року, відсутні підстави вважати, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 13 травня 2008 року у розмірі 12680,75 грн., яка складається з: 4311,22 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 7527,59 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 841,94 грн. -штраф (250 грн.- фіксована частина, 591,94 грн. - процентна складова). В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 423 грн. 20 коп. (1600 грн. 00 коп. х 26,45%= 423грн.20 коп.).

Outcome: partial