Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з [PERSON] на його користь10343,05грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грон. При цьому вказувало, що 19.11.2007 року [PERSON] уклав з банком кредитний договір і отримав у кредит 2400грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення по закінченню строку дії картки. Погашати заборгованість відповідач перестав з листопада 2012 року, через що утворилась заборгованість за кредитом в сумі 2056,90грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5949,40грн, заборгованість з комісії 1606,13грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250грн, штраф (процентна складова) 480,62грн, а всього 10343,05грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду листа, в якому позов підтримував і прохав його задовольнити, посилаючись на порушення боржником умов кредитного договору, погоджувався на заочний розгляд справи. [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи і відсутність сторін в судовому засіданні, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів в порядку ст. 224 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено наступні факти і відповідні ним правовідносини. Встановлено, що згідно кредитного договору без номера від 19.11.2007 року відповідач отримав у позивача 2400,00грн в кредит і зобовязувався сплачувати 22,80% річних на залишкову суму заборгованості за користування кредитом ( аркуш 6-8). За розрахунком, наданим позивачем, відповідачу нарахований до сплати борг в сумі 10343,05грн (аркуш 3-5). Вимога позивача про виконання зобовязань по погашенню боргу до боржника, не була виконана відповідачем. У зазначений у вимозі термін борг відповідачі не повернули і згідно ст. 1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, повинні сплатити суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст. 625 ЦК України і умовами договору. Відповідно до норм статей 610,612, 625, 629 ЦК України - договір є обов»язковим до виконання, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов»язання, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов»язання, або не виконав його у строк, встановлений договором, та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526,530 ЦК України. Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Так, відповідачем у строки, передбачені договором, не вносились нараховані до сплати суми, через що утворилась заборгованість і нараховані штрафні санкції, а тому, він визнаний таким, що не виконав зобов»язання. За ст. 1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату процентів, якщо інше не передбачено договором. Виходячи із вимог даних статей з позивача, який прострочив виконання зобов»язання за кредитним договором без номера від 19.11.2007 року, підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 2056,90грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5949,40грн, заборгованість з комісії 1606,13грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250грн, штраф (процентна складова) 480,62грн, а всього 10343,05грн. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконав зобовязання за договором кредитування, а тому з нього підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» зазначена вище сума боргу і витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526,530, 610,612,625, 6291047- 1052 ЦК України, ст.ст.5-14, 88, 213, 214, 224 ЦПК України суд,

Outcome: approved