Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 30 грудня 2014 року відповідач [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н отримала кредит в розмірі 25 415,33 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном її погашенням з 01 по 25 числа кожного місяця шляхом внесення щомісячних платежів. Відповідач підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що така разом з Генеральною угодою, Умовами та правилами і Тарифами складає між нею та позивачем кредитний договір. Оскільки відповідач [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконувала, у такої станом на 25 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 16 309,29 грн., з яких 14 619,46 грн. заборгованість за кредитом; 877,69 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 561,47 грн. заборгованість за пенею та комісією та 250,67 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, тому просить стягнути з неї вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2014 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 25 415,33 грн. на строк 24 місяці з 30 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а позичальник зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 1,5 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві й Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 1 271,78 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил, з датою останнього погашення не пізніше 31 грудня 2016 року (а. с. 6-30). Також встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання, а саме не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такої станом на 25 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 16 309,29 грн., з яких 14 619,46 грн. заборгованість за кредитом; 877,69 грн. заборгованість за процентами; 561,47 грн. заборгованість за комісією та 250,67 грн. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди (а. с. 4). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно Генерального договору про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 30 грудня 2014 року [PERSON] погодилася з тим, що даний Генеральний договір разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між нею та банком кредитний договір. Так, згідно п. п. 2.1.1.5.5.-2.1.1.5.6. вказаного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку невиконання зобовязань за договором, клієнт зобовязаний на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), виплати винагороди банку. У відповідності до п. 2.1.1.7.6 даного договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а. с. 6-30). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за Генеральним договором про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 30 грудня 2014 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved