Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 05.02.2018 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. . \~ \~ \~ 26.09.2017 року відповідач звернулася до неї з проханням позичити їй 3350,оо грн. Враховуючи, що вона особисто знала відповідача і на той час у неї була така сума коштів, вона погодилася на прохання відповідача, за умови повернення вказаної суми коштів не пізніше 30.12.2017 року Саме на цих умовах з відповідачем було укладено договір позики. На підтвердженн факту передачі коштів відповідач власноруч написала розписку від 26.09.2017 року. Але, на сьогодні відповідач борг їй не повернула, мотивуючи тим, що таких грошей в неї зараз немає, тому вважає, що вказана сума боргу має бути стягнута з відповідача примусово. На підставі зазначеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 3350 грн. 00 коп. ту судового збору у розмірі 704, 80 грн. Позивачу судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації (а.с. 10). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом в судове засідання, як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с. 15). Судова повістка у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК\~ України, вважається доставленою.\~ Причини неявки відповідача суду не відомі. Заяву про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав, не подано і\~ відзиву на позов. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши оригінал розписки, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 3350 грн. із\~ зобовязанням повернути\~ борг до 30.12.2017 року. Позивачем в обґрунтування вимог позову було додано до матеріалів справи оригінал розписки від 26.09.2017 року (а.с. 4). Договором позики між [PERSON] та [PERSON] розмір процентів не встановлено. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Статтею 1047\~ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання свого зобовязання та повернення суми коштів позивачу. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача борг по розписці від 26.09.2017 року в розмірі 3350 грн.. 00 коп. Також, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1) . \~\~\~\~\~

Outcome: approved