Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач 10 січня 2014 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 11 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого у зв'язку з приведенням статусу банку у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі за текстом - ПАТ «КБ «Надра»), з [PERSON] був укладений кредитний договір №768588/МБ. За умовами кредитного договору позивач надав [PERSON] на споживчі цілі кредит у сумі 17500 гривень з терміном погашення до 10 серпня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27% відсотків річних. Згідно заяви на видачу готівки кредитні кошти були отримані відповідачем у касі банку 11 лютого 2008 року. Відповідно до розділу 4 кредитного договору позичальник зобов'язалася щомісячно погашати заборгованість перед Банком по наданому кредиту за встановленим графіком та сплачувати проценти за користування кредитом. Відповідач не виконувала умови кредитного договору та діючого законодавства щодо обов'язковості договору та зобов'язань, що з нього випливають, у зв'язку з чим у неї перед Банком станом на 18 вересня 2013 року утворилася заборгованість у сумі 41985,18 грн., яка складається з суми боргу за кредитом 14896,70 грн., суми боргу за нарахування відсотків 21972,17 грн., пені за прострочену сплату кредиту 2208,02 грн., пені за прострочену сплату нарахованих відсотків 2908,29 грн., яку просили стягнути з відповідача на користь Банку, а також витрати зі сплати судового збору. Представник позивача, який діє на підставі довіреності на а.с.14-15,19-20), у судове засідання не явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги Банку підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.18). Відповідач у судове засідання не явилася, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність (а.с.21), своїми письмовими запереченнями суду повідомила, що позовні вимоги до неї вона не визнає у повному обсязі, оскільки Банком пропущені строки звернення до суду з позовом (а.с.22).. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, а також заперечення відповідача проти позову, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту №768588/МБ від 11 лютого 2008 року відповідач отримала від Банку кредит в сумі 17500 тис. гривень на строк до 10 серпня 2009 року зі сплатою 27% процентів річних. За умовами споживчого кредиту відповідач повинна погашати заборгованість за кредитом відповідно до графіку погашення (а.с.8). Умови кредитного договору відповідач не виконувала належним чином, тому станом на 18 вересня 2013 року у неї перед Банком утворилася заборгованість у загальній сумі 41985,18 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5). Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, кінцевий термін повернення позивачу суми кредиту відповідачем та сплати всіх виплат встановлено не пізніше ніж 10 серпня 2009 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 10 січня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку з часу спливу строку виконання договору. Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п.31 Постанови Пленуму ВСС України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення зазначеної статті суди мають виходити з того, що позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо), положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку. Оскільки судом встановлено, що станом на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом строк позовної давності сплив, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачу щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту необхідно відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд не стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 419,85 грн..

Outcome: dismissed