Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - позивач) звернулося в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, при цьому пояснивши наступне. 19.02.2010р. в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, [PERSON] керуючи автомобілем марки «КІА», д.н.з. [NUMBER] порушила ПДР України та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], що належав ТОВ «ГлаксоСмітКлайн Хекслер Юкрейн Т.О.В.» та був під керуванням водія [PERSON], в наслідок чого, зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Вину відповідача у вчинені ДТП та пошкодженні вищезазначених автомобілів було встановлено постановою Подільського районного суду міста Києва від 09.04.2010 року по справі 3-1810/10. В свою чергу автомобіль марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] на момент його пошкодження було застраховано ЗАТ «Європейський страховий альянс» за генеральним договором страхування транспортних засобів від 19.05.2008р. за № 1014870. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2010р. за № 37/10, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП склала 7066,73 грн. Враховуючи зазначене, ЗАТ «Європейський страховий альянс» було виплачено страхове відшкодування у сумі 6998,41 грн. ТОВ «ГлаксоСмітКлайн Хекслер Юкрейн Т.О.В.» як власнику пошкодженого автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER]. В наступному, 25.08.2010р. ЗАТ «Європейський страховий альянс» звернулося із заявою № 4071 про виплату в порядку регресу страхового відшкодування у сумі 6998,41 грн. до ПАТ «Українська страхова компанія «Гаранот-Авто», що застрахувало за полісом № ВС/1237238 цивільно-правову відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну нею третім особам під час керування автомобілем марки «КІА», д.н.з. [NUMBER]. При цьому, згідно заяви ЗАТ «Європейський страховий альянс» від 17.03.2011 року та наказу ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» від 17.05.2011р. між ними було проведено зарахування зустрічних вимог, зокрема щодо сплати ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ЗАТ «Європейський страховий альянс» страхового відшкодування у сумі 6049,88 грн. за шкоду заподіяну [PERSON] в наслідок ДТП від 19.02.2010р. При цьому, було застосовано визначену за полісом № 1237238 франшизу у сумі 510 грн. В свою чергу, оскільки після вчинення ДТП від 19.02.2010р. відповідач [PERSON] в порушення вимог законодавства не повідомила протягом трьох робочих днів позивача ПАТ «Українська страхова компанія «Гаранот-Авто» про зазначене ДТП, ПАТ «Українська страхова компанія «Гаранот-Авто» просло стягнути на його користь у порядку регресу з [PERSON] кошти у сумі 6049,88 грн. Представник позивача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з тих підстав що відповідач 19.02.2010 року повідомила телефоном позивача про ДТП, зарахування зустрічних вимог між ЗАТ «Європейський страховий альянс» та ПАТ «Українська страхова компанія «Гаранот-Авто» не є виплатою страхового відшкодування. Посилалась на неправомірність у перекручуванні номеру телефону. Вислухавши пояснення сторін, що з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно полісу № ВС/1237238 ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», правонаступником якої є ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», було застраховано на строк з 09.02.2010 р. по 08.02.2011р. цивільно-правову відповідальність [PERSON] за шкоду заподіяну під час керування забезпеченим транспортним засобом марки «КІА», д.н.з. [NUMBER]. Згідно полісу № ВС/1237238 франшизу визначено у сумі 510 грн. Положеннями ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року за № 1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В свою чергу, постановою Подільського районного суду міста Києва від 09.04.2010р. по справі 3-1810/10 встановлено, що 19.02.2010р. о 15:00 год. [PERSON], керуючи автомобілем «КІА», державний номер [NUMBER] на вул.. Набережно-Хрещатицька, 25 у м. Кєві, під час перестроювання з правої смуги в ліву не надала перевагу в русі транспортному засобу , який рухався в попутному напрямку в тій смузі, в якому вона мала намір перестроїтись, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Рено», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 10.3 ПДР України. Згідно ч. 3 і 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], зареєстрованим власником автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «ГлаксоСмітКлайн Хекслер Юкрейн Т.О.В.». Згідно генерального договору страхування автотранспортних засобів від 19.05.2008 року за № 1014870 та таблиці № 1 до нього, ЗАТ «Європейський страховий альянс» було застраховано майнові інтереси ТОВ «ГлаксоСмітКлайн Хекслер Юкрейн Т.О.В.» щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], зокрема за страховим випадком ДТП - пошкодження або знищення транспортного засобу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2010р. за № 37/10, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП від 19.02.2010р. склала 7066,73 грн. Вбачається, що згідно платіжного доручення № 142 від 16.07.2010 року, ЗАТ «Європейський страховий альянс» було сплачено ТОВ «ГлаксоСмітКлайн Хекслер Юкрейн Т.О.В.» страхове відшкодування у сумі 6998,41 грн. Судом встановлено, згідно п. 1.3 заяви ЗАТ «Європейський страховий альянс» про зрахування зустрічних однорідних вимог від 17.03.2011р. за № 9808 та наказу голови правління ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» від 17.05.2011р. між страховими компаніями було проведено зарахування вимог щодо сплати ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ЗАТ «Європейський страховий альянс» страхового відшкодування у сумі 6049,88 грн. за шкоду заподіяну [PERSON] в наслідок ДТП від 19.02.2010р. Суд зазначає, що положеннями ч. 37.1 ст. 37 та ч.381 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 02.12.2010р.) передбачає виплату саме страхового відшкодування, а не проведення касових або безготівкових операцій з грошовими коштами. При цьому, згідно ч. 1 ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Крім того, чинним законодавством України не встановлено заборону на здійснення страховими компаніями зарахування зустрічних вимог одна до одної щодо страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну. В свою вимогами п. 33.1.2 ч.33.1 ст. 33 33.1.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, в матеріалах справи наявне повідомлення про страховий випадок за підписом [PERSON], яке датоване 22.09.2010р., тобто подане з пропуском визначеного законом строку на повідомлення страховика про страхову подію. При цьому, згідно листа ТОВ «ЄвроАсистанс» від 17.09.2010р. за № 0248 в період з 19.02.2010р. по 26.02.2010р. диспетчерський центр не отримував повідомлення про подію за полісом № ВС/1237238, що мала місце 19.02.2010р. із забезпеченим транспортним засобом марки «КІА», д.н.з. [NUMBER]. Крім того, [PERSON] не надано доказів на спростування доводів позивача щодо неповідомлення останнього відповідачем про ДТП протягом трьох робочих днів з моменту його настання. Таким чином, доводи відповідача, щодо неналежності номеру телефону не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання належними та допустимими доказами. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України унормовано, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідно до п. «ґ» ч. 38.1.1. ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При цьому суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не була позбавлена права надати рецензію на Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2010р. за № 37/10 або інший звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобілюмарки «Рено», д.н.з. [NUMBER]. Проте відповідач не скористалася своїм правом та не надала суду докази щодо неналежності Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2010р. за № 37/10. Відповідно до ч. 1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та обов'язок відповідача сплатити в порядку регресу кошти у сумі 6049,88 грн.

Outcome: approved