Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач 11.10.2019 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з філії «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 9146,27 грн.; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 13274,1 грн; моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати на правничу допомогу 750 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 18 січня 2012 року згідно наказу № 3 позивача було прийнято на роботу прибиральницею в філію «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України». В зв`язку із систематичним порушенням норм чинного законодавства, а саме несвоєчасною виплатою заробітної плати 12.06.2019 позивач звільнилася з роботи згідно статті 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 16 від 12.06.2019. Проте при звільненні відповідач по справі мало заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати за лютий 2019 року, а саме відповідно до довідок № 72 та № 73 від 21.06.2019, виданими відповідачем, заборгованість по заробітній платі на день звільнення позивача становила 13269,58 грн. при цьому, що середньомісячний заробіток складає 3123,31 грн. Після неодноразових звернень позивача їй було частково виплачено заборгованість по заробітній платі 4123,31 грн. Оскільки обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату, а розмір середнього заробітку за місяці затримки виплати становить 13274,1 грн., відповідачем порушено конституційне права позивача на отримання заробітної плати. Бездіяльність відповідача щодо остаточного розрахунку, завдала позивачу як душевних страждань, так і принизила його честь і гідність, а тому остання просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду. Ухвалою судді від 15.10.2019 позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження та призначено справу для розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки до суду не повідомила, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки до суду не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що згідно Наказу № 03 від 18.01.2012 [PERSON] прийнята на посаду прибиральниці в філію «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України». Відповідно до Наказу № 16 від 12.06.2019 [PERSON] була звільнена з роботи згідно статті 38 КЗпП України. Вищевикладене підтверджено копією трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку з позивачем, внаслідок чого станом на 12.06.2019 відповідач мав заборгованість перед [PERSON] у розмірі 13269,58 грн. (тринадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 58 копійок). Середньомісячний заробіток складає 3123,31 (три тисячі сто двадцять три гривні 31 копійка). Дане підтверджується довідками про доходи, виданими головним бухгалтером філії «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» 21 червня 2019 за №№ 72, 73, 74, 75 та довідки за № 103 від 27 червня 2029 року, нарахована заробітна плата [PERSON] за лютий 2019 року становить 3123,31 грн., за березень 2019 року 2536,59 грн., за квітень 2019 року 2431,65 грн., за травень 2019 року 3266,01 грн. та за червень 2019 року 1912,02 грн. відповідно. Після неодноразових звернень позивача з часу її звільнення філією «Таращанська ДЕД» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» було виплачено [PERSON] частина заборгованості по заробітній платі в сумі 4123,31 грн (чотири тисячі сто двадцять три гривні 31 копійка). Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженог оним органу належних звілтненому працівникові сумм у строки, передбачені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Виходячи з вищевикладеного 3123,31 грн : 20 днів = 156,10 грн. Всього з 12 червня 2019 року по жовтень 2019 року 85 робочих днів. 156 грн *85 днів = 13274,1 грн. Отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 13274,1 грн (тринадцять тисяч двісті сімдесят чотири гривні 1 копійка). Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 Постанови Верховного Суду України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В силу п. 9 Постанови Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд вмзначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 1, 5, 6, 7ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд вважає про обгрунтованість позовних вимог, заявлених [PERSON] та приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Outcome: approved