Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

ПАТ «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 3680,95 доларів США заборгованості та 8938,81 грн. пені за кредитним договором № 138-р від 27.09.2007 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.09.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», який в подальшому змінив найменування на ПАТ «Укргазбанк», в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №138-р, у відповідності до умов якого банк відкрив відповідачу позичковий рахунок [NUMBER] та надав кредит на загальну суму 47000 доларів США шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача зі сплатою відповідачем процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. 09.06.2010 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору, якою сторонами визначено рахунок, порядок і черговість направлення коштів, отриманих від позичальника, на оплату платежів за кредитним договором. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 05.06.2015 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ «Укргазбанк» у розмірі 3680,95 доларів США, з яких 2277,46 доларів США - заборгованість за кредитом, 1403,49 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом та 8938,81 грн. пені. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 27.09.2007 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №138-р, у відповідності до умов якого банк відкрив відповідачу позичковий рахунок [NUMBER] та надав кредит по 26.09.2019 на загальну суму 47000 доларів США шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних (а.с.3-5). 09.06.2010 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої повернення кредитних коштів та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється на рахунок [NUMBER], а отримані кошти на цей рахунок направляються банком в першу чергу для оплати простроченої суми комісійних платежів, потім - простроченої заборгованості по процентах за кредит, потім - простроченої заборгованості по кредиту, потім - строкової заборгованості по нарахованим комісіям, потім - строкової заборгованості по процентах за кредит, потім - строкової заборгованості по кредиту (а.с.8). Пунктами 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки, а також до моменту отримання кредиту сплатити комісію за відкриття позичкового рахунку в сумі, визначеній в п.1.2 договору(а.с.3). Згідно п.5.3 договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.31-33), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 05.06.2015 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ «Укргазбанк» у розмірі 3680,95 доларів США, з яких 2277,46 доларів США - заборгованість за кредитом, 1403,49 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом та 8938,81 грн. пені. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №138-р від 27.09.2007 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №138-р від 27.09.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 885,79 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.45).

Outcome: approved