Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Рівненського міського суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN030000020696963 від 27.03.2008 року у розмірі 35 287,87 грн. та 352,88 грн. судового збору. До початку розгляду справи представник позивача Мазурок А.А. подав суду заяву у якій позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, справу розглянути без його участі. У випадку неявки відповідача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову, заяв про відкладення розгляду справи з причин що унеможливлюють прибуття за викликом суду чи про розгляд справи без його участі не надіслав. Суд, зі згоди представника позивача (про що зазначено у заяві), вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2008 року, відповідно до укладеного договору № SAMDN030000020696963, [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно даної статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин суд вважає, що між сторонами був укладений договір приєднання, що відповідає вимогам ст. 634 ЦК України. Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. На підставі п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.5.1 «правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, (користування простроченим кредитом і овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку». Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Згідно п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, a також інших умов обслуговування рахунків. Право позивача вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі у разі невиконання боржником своїх зобов'язань та інших обов'язків за цим Договором передбачено п.5.7 «Правил користування платіжною карткою». У зв'язку з цим, Банк звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь існуючої заборгованості. Так, рішенням Рівненського міського суду від 31 липня 2012 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість у розмірі 72 084,43 грн., з яких 25 000 грн. - заборгованість за кредитом; 79 433,31 грн. - по процентам за користування кредитом; 782,42 грн. - по комісії за користування кредитом. Як доводить позивач, відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань за Договором, у зв'язку з цим станом на 07.01.2015 року за ним існує заборгованість у розмірі 105 215,73 грн. З урахуванням суми, що стягнута за згаданим рішенням Рівненського міського суду, сума заборгованості станом на 07.01.2015 року за розрахунком позивача становить - 33 131,30 грн. - залишок заборгованості, а також, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 656,57 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до роз'яснень, наведених у п.17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 39 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідач своїх зобов'язань по Договору як за рішенням суду так і в добровільному порядку не виконав. За таких обставин, враховуючи, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення, і наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, суд визнає правомірними вимоги позивача про стягнення наявної заборгованості у розмірі 33 131,30 грн. Враховуючи положення п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг є правомірним і нарахування штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та у розмірі 1 656,57 грн. (процентна складова). Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він відповідає фактичним обставина справи і не спростований відповідачем, він приймається судом до уваги. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За положенням ст. 612 ЦК України, - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вказана заборгованість за згаданим кредитним договором на даний час відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» є обґрунтованими, повністю узгоджуються з наданими доказами, а тому підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 352,88 грн., що стверджується відповідно платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved