Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач 07.03.2018 року звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №20 в будинку №14 по Французькому бульвару у м. Одесі. В обґрунтування позову позивач вказала, що є власником 653/3000 часток квартири №20 по Французькому бульвару, у будинку 14 в місті Одеса. В зазначеній квартирі зареєстровано 5 осіб, серед яких й [PERSON]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2012 року шлюб між донькою позивача [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, його особистих речей за зазначеною адресою немає. Жодної домовленості щодо збереження за відповідачем права на житло між сторонами не було. Через реєстрацію відповідача за вказаною адресою порушуються права позивача як власника, крім того відповідач не допомагає позивачу нести витрати на комунальні послуги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Бондар В.Я. Ухвалою суду від 15.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 22.06.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та проведенням 14.08.2018 року підготовчого судового засідання. 14.08.2018 року протокольною формою підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 09.11.2018 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала та заявила клопотання про залучення до матеріалів справи заяви відповідача, яке задоволено судом. З зазначеної заяви відповідача [PERSON] від 27.10.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], вбачається, що відповідачем визнаються позовні вимоги (а.с. 36). У судове засідання 09.11.2018 року відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відомі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26905776 від 17.09.2014 року (а.с. 12) [PERSON] є власником 653/3000 часток квартири №20 по Французькому бульвару у будинку №14 в місті Одеса. З довідки КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» від 22.01.2018 № 43 (а.с. 13) вбачається, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання доньки позивача [PERSON], [INFO], колишнього зятя позивача [PERSON], [INFO], а також внучок позивача: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 19.02.2018 року мешканцями будинку 14 по Французькому бульвару в місті Одеса було складено акт про не проживання (а.с. 21), яким зафіксовано, що відповідач з 2012 року фактично не проживає у квартирі позивача. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи та пояснень позивача встановлено, що відповідач у 1998 році зареєстрував своє місце проживання в квартирі позивача, проте з 2012 року не проживає у ній, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved