Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач 08.06.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на жито і доводи мотивує тим, що їй належить на праві особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами та будівлями розташований у [ADDRESS], який їй подарувала мати (Договір дарування жилого будинку від 10.07.2009р, зареєстровано у Волноваському БТІ 30.07.2009 р). 31.08.2002 року за проханням позивача мати позивача зареєструвала її доньку, відповідача по справі, з метою отримати їй паспорт (запис у будинковій книзі). Фактично вони жили у домі її матері однією родиною. Весною 2010 року її донька зустріла чоловіка, з яким стали проживати однією родиною без реєстрації шлюбу. Бажали жити окремо від них з матір'ю. Пішли спочатку мешкати на орендовану квартиру, а потім стали жити у будинку батьків чоловіка - [ADDRESS]. По цей час вона там мешкає. Матеріальне становище її погіршилося. Заробляє небагато, у матері мінімальний розмір. Їм дуже важко платити за комунальні послуги (газ). Виникла необхідність оформлення державної субсидії. Для вирішення цього питання треба представити інформацію про сукупність доходів кожного члена сім'ї зареєстрованого у будинку. Доходи її доньки не дають підстави для одержання субсидії. Стала просити доньку знятися з реєстрації у будинку. Вона погодилася, але потім стала уникати дієво вирішення цього питання. Час минає, а вона не знімається з реєстрації. Своєю бездіяльністю відповідач порушує її право власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вважає, що оскільки відповідач, як член сім'ї не мешкає у будинку вже більш року без поважних причин, що підтверджується Актом від 05.06.2018рр, свідками - сусідами, довідкою квартальної, то вона втратила право на користування цим житлом згідно ст. 405 частина 2 ЦК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із наявного у матеріалах справи паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 31.05.1997 року на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 31.05.1997 року. Із наявного у матеріалах справи Договору дарування жилого будинку від 10.07.2009 року вбачається, що [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдаровуваний), безоплатно передала у власність «Обдарованого», а «Обдарований» прийняв майно - жилий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS]. На цій земельній ділянці розташовано: жилий будинок - А1 (саман оштукат.), загальною площею - 41,10 кв.м., житловою площею 26,50 кв.м, сіни - а1, літня кухня - Б1, льох - а/п, туалет - В1, паркан - №1, водогінна колонка - к. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Волноваське бюро технічної інвентаризації №23452762 від 30.07.2009 року вбачається, що жилий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності в частині 1/1 [PERSON], на підставі договору дарування / жилого будинку, реєстр. №1236 / 10.07.2009 / Посвідчено приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області, що є наявним у матеріалах справи. Із наявної у матеріалах справи довідки №367 від 05.04.2017 року виданої заступником начальника КП «Волноваське БТІ» Теллі В.Г. - [PERSON], 29.01.1965 року у тому, що згідно даних архіву БТІ, станом на 01.01.2013 року, право власності на жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], вулицю перейменовано на підставі рішення Волноваської міської ради від 16.10.2015 року №6/56-1481), зареєстровано 30.07.2009 року КП «Волноваське БТІ» в реєстраційній книзі №П-3 під реєстровим №1623 за не на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого 10.07.2009 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області, реєстр. №1236. Позивачем [PERSON] в підтвердження того, що її донька [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не проживає надано довідку від 04.06.2018 року голови квартального комітету Кирилової Л.Є.. Із наявного у матеріалах справи акту обстеження фактичного проживання від 05.06.2018 року складеного комісією в складі Щербак А.М., Галімшиної А.В. за заявою [PERSON] вбачається, що перевіркою встановлено, факт того, що в [ADDRESS], який належить [PERSON] фактично проживають [PERSON] та її мати [PERSON], [PERSON] (донька [PERSON]), але фактично не проживає з весни 2010 року. [PERSON] створила родину і пішла проживати зі своєю сім'єю до її цивільного чоловіка. В будинку відсутні сліди знаходження [PERSON], також відсутні її речі та інше майно, яке їй належить. Про те, що в [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO] з 16 років, а саме з 31.08.2002 року на постійне місце проживання, вбачається з запису зробленого в домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS], що є наявною у матеріалах справи. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закон) №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності на підставі Договору дарування жилого будинку від 10.07.2009 року, серія та номер: [NUMBER], виданий 10.07.2009, приватний нотаріус Яценко О.М. Волноваський район. З моменту реєстрації відповідач в будинку не проживає. Особистих речей та інших речей, які належать на праві власності відповідачу [PERSON] в будинку не має. Факт того, що відповідач не мешкає в [ADDRESS] Волноваського району Донецької області також підтверджується матеріалами справи. Враховуючи, що відповідач в будинку зареєстрована і не проживає в ньому без поважних причин більше одного року, її особистих речей в будинку не має, добровільно не знялася з реєстрації, до суду за викликом не з'явилася, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу як власнику будинку користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved