Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач 05 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті діда кушніра [PERSON], померлого 27 квітня 2000 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті двоюрідного діда [PERSON], який помер 27 квітня 2000 року, відкрилася спадщина земельна частка (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектари, вартістю 130910,58 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Абомеліково», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0178545, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Петрівської сільської ради. Він як спадкоємець за законом фактично не вступив у володіння та управління спадковим майном. Згідно рішенню суду від 27 травня 2016 року йому визначено додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Рішенням суду від 28 квітня 2016 року встановлено факт родинних відносин між ним та померлим [PERSON] як внучатого племінника і діда. Інші спадкоємці за законом відсутні. В подальшому сертифікат на право на земельну частку (пай) він втратив. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було з»ясовано, що видати свідоцтво про право на спадщину не є можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу свідоцтва про право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату). На протязі певного часу намагався знайти втрачений документ, але безуспішно. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Відсутність правовстановлюючого документу та його тривалі пошуки призвели до порушення ним строку звернення до суду. Це до позитивного результату не призвело. Просить поновити строк позовної давності та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 4,7 умовних кадастрових гектари, вартістю 130910,58 грн., члена КСП «Абомеліково» с. Петрівка, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії ОД-12 №0178545, виданого на ім»я [PERSON], померлого 27 квітня 2000 року. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №213407, виданого 04 травня 2000 року Петрівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], помер 27 квітня 2000 року. Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року (справа №503/650/16-ц), встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як внучатого племінника і діда. Згідно інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29- 1516-0. 1-1334/2-16 від 27 липня 2016 року [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0178545, розміром 4,73 в умовних кадастрових гектари, вартістю 130910,58 грн., розташовану по Петрівській сільській раді. Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 27 травня 2016 року (справа №503/885/16-ц), [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Згідно листа Державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №552/02-14 від 08 липня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Згідно оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №31 від 30 липня 2016 року, втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) ОД-12 №0178545 площею 4,7 га, виданий Кодимською РДА по Петрівській сільській раді на ім»я [PERSON], вважати недійсним. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні, згідно досліджених матеріалів справи встановлено наступне. 27 квітня 2000 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №213407). Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року (справа №503/650/16-ц), встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як внучатого племінника і діда. Інші спадкоємці, як за законом так і за заповітом відсутні. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом від спадщини не відмовився, звернувшись у строк, визначений судом, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, як убачається з дослідженого в судовому засіданні листа Кодимської державної нотаріальної контори № 552/02-14 від 08 липня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. До спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 4,7 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0178545, розташована на території Петрівської сільської ради (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29- 1516-0. 1-1334/2-16 від 27 липня 2016 року). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №31 від 30 липня 2016 року, втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) ОД-12 №0178545 розміром 4,7 умовних кадастрових гектари, виданий Кодимською РДА по Петрівській сільській раді на ім»я [PERSON], вважати недійсним. Згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, суд приходить до висновку, що, з урахуванням того, що позивач спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], не прийняв, то на правовідносини, які виникли розповсюджується дія Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Частиною першою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набув право власності на земельну частку (пай) розміром 4,7 умовних кадастрових гектари, вартістю 130910,58 грн., члена КСП «Абомеліково» с. Петрівка, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії ОД-12 №0178545, виданого на ім»я [PERSON], померлого 27 квітня 2000 року, який був утрачений. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю вимогу виходив наступного. Позивач є особою матеріально не забезпеченою, на протязі певного часу не мав можливості оформити спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 5 статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою матеріально не забезпеченою, та на протязі певного періоду часу не міг оформити спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене, на підставі ст.1266 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved