Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач 05.05.2021 року звернулася до суду з позовом та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є одноособовим власником частини житлового будинку по [ADDRESS] . Вказана частина будинку (квартира [ADDRESS] ) належить їй згідно договору дарування від 14.06.1986 року. У вказаному будинку на сьогодні зареєстровані вона та її син відповідач [PERSON] , 1980 року народження, хоча фактично син не проживає у будинку позивача близько десяти років без поважних причин. Його фактичне місце проживання позивачу невідоме. У будинку відсутні його особисті речі. Вказане підтверджується актами обстеження, складеними депутатом міської ради. В добровільному порядку відповідача зняти з реєстрації неможливо, оскільки у позивача відсутні відомості про його фактичне місце знаходження. На сьогоднішній час реєстрація в помешканні іншої особи перешкоджає позивачу у користуванні власністю, позбавляє можливості відчужити своє майно, чим порушуються її права як власника будинку. В порядку усунення перешкод у здійснені нею, як власником, права користування та розпорядження своїм майном просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за вказаною адресою. З метою захисту своїх майнових прав позивач змушена звернутись до суду. В судове засідання учасники справи не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заяві позивач позов підтримала, просила його задовольнити повністю з підстав, у ньому зазначених. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 25.05.2021 року, 08.06.2021 року не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації, однак конверти повертаються з відміткою, що адресат відсутній за місцем проживання. Також повідомлення про час та місце розгляду справи опубліковано на офіційному сайті суду. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 14.06.1986 року\~позивач [PERSON] отримала у дар від [PERSON] 18/100 ідеальних частин житлового будинку по [ADDRESS] , що згідно відомостей інвентарної справи на будинок становить квартиру [ADDRESS] , та є з вказаної дати одноособовим власником частини вказаного житлового будинку (а.с. 6-7, 17). Згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Житомирській області від 12.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 18-19). Позивач стверджує, що відповідач з 2011 року не проживає за місцем реєстрації. На підтвердження зазначеного факту свідчить акт обстеження, складений депутатом міської ради від 02.04.2021 року, за участі свідків - сусідів [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). При винесенні рішення по суті справи суд керується наступними нормами права. Стаття 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном. Згідно зі ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд. Також відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою. Забезпечуючи гарант захисту права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім`ї\~без поважних\~причин понад\~один рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним і\~власником житла\~або законом. Відповідач [PERSON] , син позивача, тобто член сім`ї власника житла не проживає за місцем реєстрації понад 10 років, тобто з 2011 року по 2021 року, не повідомив про поважність причини своєї відсутності за зареєстрованим місцем проживання, чи про наявність яких-небудь домовленостей про інше з власником житла. Реєстрацію в помешканні позивача іншої особи суд вважає порушенням права власника [PERSON] щодо вільного розпорядження своєю власністю. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов повністю. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved