Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач 06.10.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, в якому просить виділити йому та признати за ним право власності на наступне майно загальною вартістю 15300 грн.: -диван бежевий, кутовий, вартістю 5000 грн., -тюль біло-сіра, 6,5 метрів, вартістю 500 грн., -кільце обручки золоте, вартістю 1000 грн., -посуд італійського виробництва (набір ложок, виделок, нержавіючі каструлі, тарілки, сковорідки), вартістю 2000 грн., -стіл скляний, з неклерованими ніжками, вартістю 2000 грн., -холодильник Днепр 11, білий, вартістю 1000 грн., -мікрохвильовка «Горенье», біла, вартістю 500 грн., -гроші в розмірі 1300 грн., -шафа з дзеркальними дверима, вартістю 2000 грн.; виділити відповідачу та признати за неї право власності на наступне майно загальною вартістю 15500 грн.: -ліжко дитяче з матрацом, вартістю 1000 грн., -стіл компютерний кутовий світло коричневій, вартістю 1000 грн., -комп'ютер збірної, чорній процесор, вартістю 4000 грн., -пилосос синій, вартістю 300 грн., -праска білий, вартістю 200 грн., -столик книжковий темно-коричневий, вартістю 1000 грн., -поличка для квітів, вартістю 200 грн., -ліжко салатова двоспальне, вартістю 2000 грн., -телевізор LG, вартістю 2000 грн., -ліжечко дитяче рожева, вартістю 200 грн., -пральна машина INDESIT, біла, вартістю 3000 грн., -мультиварка SHIVAKI, вартістю 300 грн., -кавомолка і блендер, вартістю 300 грн., Обґрунтовує вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі з 27 листопада 2010 року. З 2017 року між ними неодноразово виникали сварки, конфлікти. Зараз у відповідача інша сімя. 03 серпня 2017 року відповідач самовільно вивезла з будинку №7, по вулиці Листа в місті Кривому Розі, де вони мешкали разом, до свого нового місця мешкання, а саме [ADDRESS], спільну сумісну власність, котру вони придбали під час шлюбу, на загальну вартість 29500 грн. Добровільно відповідач відмовляється поділити спільно набуте майно, тому позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом. Згідно з частиною 1\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та його представник викликались, але не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі /а.с.85/. Від відповідача та її представника відзив на позов /заперечення/ не надходив. Копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 06.11.2017 року, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками отримані відповідачем 14.11.2017 року. Судові повістки про дати, час і місце судових засідань направлялись відповідачу поштою та у вигляді SMS-повідомлень, вона вважається повідомленою про дату, час і місце судового засідання належним чином, у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача у судове засідання викликалась, але не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про перенесення розгляду справи для підготовки відзиву /а.с.83-84/. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що представник відповідача надавала до суду аналогічну заяву 05.12.2017 року /а.с.36/, проте до теперішнього часу заперечення /відзив на позов/ не надала, в подальшому двічі ініціювала відкладення розгляду справи в звязку з зайнятістю в інших судах /а.с.69,75/, доказів на підтвердження поважності причин неявки не надала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явились у судове засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 10.08.2017 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №221 /а.с.9/. Під час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно: ліжко дитяче з матрацом, вартістю 1000 грн., стіл компютерний кутовий світло коричневій, вартістю 1000 грн., комп'ютер збірної, чорній процесор, вартістю 4000 грн., пилосос синій, вартістю 300 грн., праска білий, вартістю 200 грн., диван бежевій, кутовий, вартістю 5000 грн., столик книжковий темно-коричневий, вартістю 1000 грн., поличка для квітів, вартістю 200 грн., шафа з дзеркальними дверима, вартістю 2000 грн., тюль біло-сіра, 6,5 метрів, вартістю 500 грн., ліжко салатова двоспальне, вартістю 2000 грн., телевізор LG, вартістю 2000 грн., ліжечко дитяче рожева, вартістю 200 грн., кільце обручки золоте, вартістю 1000 грн., посуд італійського виробництва (набір ложок, виделок, нержавіючі каструлі, тарілки, сковорідки), вартістю 2000 грн., стіл скляний, з неклерованими ніжками, вартістю 2000 грн., гроші в розмірі 1300 грн., холодильник Днепр 11, білий, вартістю 1000 грн., пральна машина INDESIT, біла, вартістю 3000 грн., мультиварка SHIVAKI, вартістю 300 грн., кавомолка і блендер, вартістю 300 грн., мікрохвильовка «Горенье», біла, вартістю 500 грн. На загальну вартість 29500 грн. 03 серпня 2017 року відповідач самовільно вивезла з будинку №7, по вулиці Листа в місті Кривому Розі до свого нового місця проживання [ADDRESS], вищезазначену спільну сумісну власність /а.с.11/. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У звязку з такими обставинами, суд вважає, що ліжко дитяче з матрацом, вартістю 1000 грн., стіл компютерний кутовий світло коричневій, вартістю 1000 грн., комп'ютер збірної, чорній процесор, вартістю 4000 грн., пилосос синій, вартістю 300 грн., праска білий, вартістю 200 грн., диван бежевій, кутовий, вартістю 5000 грн., столик книжковий темно-коричневий, вартістю 1000 грн., поличка для квітів, вартістю 200 грн., шафа з дзеркальними дверима, вартістю 2000 грн., тюль біло-сіра, 6,5 метрів, вартістю 500 грн., ліжко салатова двоспальне, вартістю 2000 грн., телевізор LG, вартістю 2000 грн., ліжечко дитяче рожева, вартістю 200 грн., кільце обручки золоте, вартістю 1000 грн., посуд італійського виробництва (набір ложок, виделок, нержавіючі каструлі, тарілки, сковорідки), вартістю 2000 грн., стіл скляний, з неклерованими ніжками, вартістю 2000 грн., гроші в розмірі 1300 грн., холодильник Днепр 11, білий, вартістю 1000 грн., пральна машина INDESIT, біла, вартістю 3000 грн., мультиварка SHIVAKI, вартістю 300 грн., кавомолка і блендер, вартістю 300 грн., мікрохвильовка «Горенье», біла, вартістю 500 грн. належать позивачу і відповідачу, як подружжю, на праві спільної сумісної власності і частки майна позивача і відповідача є рівними. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що заперечень проти позову відповідачем не надано, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 640 грн., адже відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved