Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 845/1-27/17/1/8-046 від 04.09.2008 в розмірі 39345,11 доларів США, відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 04.09.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 845/1-27/17/1/8-046, за умовами якого останній отримав у розпорядження кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 41887,00 доларів США строком до 03.09.2013 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,0% річних, в подальшому додатковою угодою кінцевий термін погашення було подовжено до 03.09.2014. Даним кредитним договором було встановлено, що [PERSON] зобов`язаний погашати кредит, сплачувати проценти та комісії, неустойку в строки, встановлені договором. У разі прострочення строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісії, позичальник [PERSON] має сплатити кредитору пеню. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 04.09.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 845/16-27/17/1/8-047, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов`язується перед кредитором солідарно відповідати за невиконання [PERSON] усіх своїх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. У зв`язку із порушенням позичальником [PERSON] строків повернення кредитних коштів станом на 06.12.2017 останній має заборгованість за кредитним договором в розмірі 39345,11 доларів США, з яких 33907,79 доларів США прострочена заборгованість по тілу кредита, 5437,32 доларів США прострочена заборгованість по нарахованим процентам, яку до теперішнього часу не повернуто. Для захисту своїх прав банк завернувся до суду із відповідним позовом про дострокове повернення кредитних коштів. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому вказував, що разом із кредитним договором і договором поруки 04.09.2008 також було укладено і договір застави майна № 845/16-27/17/1/8-046 та внаслідок невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань заставлене майно транспортний засіб восени 2011 року був виставлений на продаж. Водночас в кредитному договорі було передбачено врегулювання спору в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків та внаслідок невиконання позичальником своїх грошових зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, рішенням якого від 07.05.2015 позов був задоволений в повному обсязі та присуджено до солідарного стягнення грошові кошти в розмірі 1084438,91 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2016 було видано виконавчий лист на рішення третейського суду, який пред`явлений до примусового виконання. Також відповідач вважає, що вже сплинув строк позовної давності, оскільки останній платіж було здійснено позичальником у серпні 2009 року, а до суду банк звернувся в липні 2018 року. у зв`язку із чим є підстави для залишення без задоволення заявлених позовних вимог. У судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] . адвоката Заварзи С.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, ухвалення рішення у справі з урахуванням позиції, викладеної у відзиві відповідача Бондаренка В.В. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.09.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 845/1-27/17/1/8-046, за умовами якого останній отримав у розпорядження кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 41887,00 доларів США строком до 03.09.2013 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,0% річних. Даним кредитним договором було встановлено, що [PERSON] зобов`язаний погашати кредит, сплачувати проценти та комісії, неустойку в строки, встановлені договором. У разі прострочення строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісії, позичальник [PERSON] має сплатити кредитору пеню. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 04.09.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 845/16-27/17/1/8-047, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов`язується перед кредитором солідарно відповідати за невиконання [PERSON] усіх своїх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. 04.12.2009 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] , укладено Додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до кредитного договору № 845/1-27/17/1/8-046 від 04.09.2008 та встановлено кінцевий термін погашення кредиту не пізніше 03.09.2014. Згідно наданого представником позивача розрахунку, у зв`язку із порушенням позичальником [PERSON] строків повернення кредитних коштів станом на 06.12.2017 останній має заборгованість за кредитним договором в розмірі 39345,11 доларів США, з яких 33907,79\~доларів США прострочена заборгованість по тілу кредита, 5437,32\~доларів США прострочена заборгованість по нарахованим процентам. При цьому, рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 07 травня 2015 року у справі № 648/5 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволені в повному обсязі та в тому числі присуджено до стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 1084438,91 грн. та третейський збір в розмірі 11117,48 грн. В тексті даного рішення вказується, що заборгованість за договором кредиту № 845/1-27/17/1/8-046 від 04.09.2008 станом на 07.12.2010 складала 1084438,91 грн., з яких заборгованість за кредитом 33907,79 доларів США, заборгованість про процентам 5437,32 доларів США, пеня 4310,98 доларів США. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2016 у справі № 755/14750/15-ц заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на рішення третейського суду було задоволено частково та видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 07 травня 2015 року у справі № 648/5 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по договору кредиту, яким в тому числі стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1084438,91 грн. та третейський збір в розмірі 11117,48 грн.; у видачі виконавчого листа про стягнення заборгованості за договором кредиту з [PERSON] на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 07 травня 2015 року у справі № 648/5 відмовлено. Дана ухвала набрала законної сили, було видано виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на примусовому виконанні. Однак, ПАТ «Укрсоцбанк» повторно звернулось із питанням щодо стягнення тієї ж суми заборгованості за кредитним договором № 845/1-27/17/1/8-046 від 04.09.2008 (заборгованість за кредитом 33907,79 доларів США, заборгованість про процентам 5437,32 доларів США) вже до суду. Враховуючи, що рішенням третейського суду вирішено питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 845/1-27/17/1/8-046 від 04.09.2008, судовим рішенням на рішення третейського суду було видано виконавчий лист, тобто мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов`язальні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події\~\~( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. \~Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статтті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612\~ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті \~1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті \~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, суд погоджується із позицією відповідача [PERSON] В.В. про те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх прав. Так, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Однак, стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком\~ виконання\~перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.\~ За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України\~ сплив позовної давності,\~про застосування якої заявлено стороною\~ у спорі, є\~ підставою для відмови у позові. Матеріалами справи підтверджено, що позичальник [PERSON] фактично не погашав заборгованість за наданим кредитом станом на 07.12.2010. Датою звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк», є 16 січня 2018 року, тобто після спливу строку загальної позовної давності, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, оформлена у встановленому законом порядку, про збільшення позовної давності. Однак, враховуючи, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не обґрунтовані, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову саме по суті заявлених вимог, а не з приводу пропуску позивачем строку позовної давності. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). За таких обставин суду вважає, що заявлені ПАТ «Укрсоцбанк» позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed