Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач 05.08.2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] народженні, до досягнення ним повноліття у розмірі 3000 грн., посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народився син, однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, немає спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з березня 2020 року, тому примирення подружжя неможливе. Відповідач позовну заяву визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2018 року, актовий запис про шлюб №431, що зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Із березня 2017 року сторони остаточно шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки в них різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сім`ї, виховання дітей, що привело до втрати почуття любові та поваги. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання у, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 27«Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно дост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. Зет. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд встановив, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, оскільки не надано належних і допустимих доказів того, що батько утримує дитину, тому вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~вимог ч.\~6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання позову до суду.

Outcome: approved