Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач 03 грудня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-6). В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 26 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL73137, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 13 500,00 грн. строком користування до 15.08.2013 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 36,00% річних за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснювала повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 04.12.2014 року має заборгованість по кредитному договору № СL73137 від 26.08.2008 року у розмірі 29 328,00 грн., з якої: прострочена заборгованість за кредитом - 12 190,19 грн., заборгованість по процентам - 9 664,64 грн.; підвищені відсотки - 7 473,17 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СL73137 від 26.08.2008 року в сумі 29 328,00 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача, діючий на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.37). Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутністю до суду не надсилала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів, у зв'язку із порушенням позичальником умов виконання основного зобов'язання. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 26 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL73137, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 13 500,00 грн. строком користування до 15.08.2013 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 36,00% річних за користування кредитом (а.с.13-18,19). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Банк свої зобов'язання виконав належним чином - кредит [PERSON] надав, про що свідчить меморіальний ордер №1390086UAH000462 від 26.08.2008 року (а.с.12). Але, відповідачка допустила прострочення повернення кредитних коштів, у зв'язку із чим, станом на 04.12.2014 року має заборгованість по кредитному договору № СL73137 від 26.08.2008 року у розмірі 29 328,00 грн., з якої: прострочена заборгованість за кредитом - 12 190,19 грн., заборгованість по процентам - 9 664,64 грн.; підвищені відсотки - 7 473,17 грн. (а.с.12). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог є доведеними, законними, обґрунтованими, внаслідок чого із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути у судовому порядку суму заборгованості за кредитним договором в сумі 29 328,00 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 293,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved