Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач 10.12.2014 року звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що йому на праві власності після смерті батька належить житловий будинок [ADDRESS] Волочиського району. Ще до отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, він дозволив свому племіннику та його дружині - відповідачці по справі проживати в цьому будинку з тим розрахунком, що вони будуть доглядати та надавати необхідну допомогу його матері і будуть сплачувати комунальні платежі. В липні 2008 року його племінник та його дружина - відповідач по справі поселилися в цей будинок і почали там проживати. Оскільки їх сімейне життя не склалося, відповідач в квітні 2013 року залишила чоловіка і виїхала із села, не знявшись із реєстрації і з того часу вона там не проживає, не приймає участі у сплаті комунальних платежів, тому відповідно до ст.405 ЦК України вона втратила право на користування цим будинком. У судовому засіданні представник позивача його вимоги підтримав повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.29), однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомила, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи думку представника позивача, згідно ухвали протокольної форми проводиться заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заперечення проти позову, в яких просить розглядати і закінчувати справу без його участі (а.с.22). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2014 року позивач після смерті [INFO] року батька [PERSON] успадкував житловий будинок з належними надвірними будівлями по [ADDRESS] Волочиського району, а згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.07.2014 року, він є власником цього житлового будинку (а.с.6,7). За даними сільської ради та відомостей Волочиського районного сектору управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, відповідач зареєстрована за даною адресою (а.с.12,17). Згідно акту обстеження житлового приміщення за адресою [ADDRESS] Волочиського району від 03.12.2014 року, відповідач та її син [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку, однак впродовж 1,5 року за місцем реєстрації не проживають, участі в утриманні будинковолодіння не приймають, їх особистих речей не виявлено (а.с.10). Крім того, факт відсутності та непроживання відповідача у будинку [ADDRESS] Волочиського району більше одного року, а саме з квітня 2013 року, також підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач щонайменше з квітня 2013 року, тобто більше 1 року вибула з будинку [ADDRESS] Волочиського району, не проживає там, на підтвердження того, що позивач як власник житла своїми діями заважав праву проживання відповідача і вона була змушена залишити житлове приміщення і переїхати, не підтверджується будь-якими доказами, враховуючи, що відповідач з цього приводу не зверталася до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, тому згідно ст.405 ЦК України вона втратила право користування житлом, в зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved