Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 13499,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору № б/н від 128.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач істотно порушує кредитні зобовязання, просить стягнути заборгованість в сумі 13499,50 грн., з яких: 492,08 грн. заборгованість за кредитом; 8988,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 619,02 грн. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не зявився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить покласти на відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову вказав на його безпідставність з підстав викладених у запереченнях на позов. У запереченнях на позов від 05.04.2017 року представник відповідача зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять Договір про надання банківських послуг. Однак, позивач не надав доказів про висловлене відповідачем бажання про оформлення на своє імя будь-якої картки; встановлення кредитного ліміту по картці; про отримання відповідачем памятки клієнта; про видачу відповідачу будь-якої картки ПАТ «Приватбанк»; укладення між позивачем та відповідачем кредитної лінії; про ознайомлення і підписання відповідачем [PERSON] користування кредитною карткою; доказів ознайомлення відповідача саме з цим текстом Умов кредитування та Умов і [PERSON] надання банківських послуг,оскільки у заяві-анкеті не йдеться саме про ці правила та умови; та не надано доказів про уповноваження представника ПАТ «Приватбанк» [PERSON], який підписав від імені банку Анкету-заяву на вчинення конкретної дії (підписання Анкети-заяви). Також, у заперечення представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір у письмовій формі, що є обовязковою вимогою, у звязку з чим позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] заповнив бланк заяви-анкети про приєднання до Умов і [PERSON] надання банківських послуг без дати та номеру затвердження таких [PERSON] та Умов у ПриватБанку, без зазначення повної назви юридичної особи у відповідності до Статуту юридичної особи ( а.с.6) де повідомив про своє місце проживання, місце роботи, наявність майна, контактні телефони, розмір доходу та банком було зазначено види банківських послуг. Памятка клієнта вручена не було, про що не зроблено відмітку у вказаній заяві-анкеті. До заяви про особисті відомості відповідача долучено Умови та правила представлення банківських послуг. ( а.с.9-32). У позовній заяві зазначено, що при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог не надав суду доказів щодо відкриття карткового рахунку на імя відповідача, договору про відкриття кредитної лінії, правила користування кредитною карткою з якою ознайомлено відповідача, доказів про отримання кредитної карки, доказів про ознайомлення відповідача саме з цим текстом Умов кредитування ( а.с.7-8) та Умов і [PERSON] надання банківських послуг затвердження наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, оскільки в анкеті-заяві відповідача не йдеться саме про ці правила та умови. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами. Уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю,законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюються печаткою. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України. Відповідно до ст. 212ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З матеріалів справи вбачаться, що позивачем в обґрунтування позовних вимог про правочин на оформлення та відкриття кредитної картки суду не надано, доказів про відкритий картковий рахунок у відповідача та номер карткового рахунку, доказів про отримання кредитної картки відповідачем, не надані докази про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені Банку договори,який підписаний уповноваженими особами, не надано доказів про ознайомлення саме з цими Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, про що не йдеться у заяві-анкеті, а тому, суд вважає, що позивачем позов не доведений за відсутності належних та допустимих доказів і позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed