Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Подано позов, в якому [PERSON], з урахуванням змін до позовної заяви просила: -скасувати усиновлення [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] неповнолітніх [PERSON], [INFO], уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 39 від 19 червня 2013 року Верхньорогачицького районного управління юстиції Херсонської області, та [PERSON], [INFO], уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 5 від 30 січня 2001 року Верхньорогачицького районного управління юстиції Херсонської області; -передати на опікування Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]; -копію рішення після набрання чинності, направити до відділу РАЦС Верхньорогачицького районного управління юстиції Херсонської області, для внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 03 грудня 2009 року позивач усиновила [PERSON], [INFO] та удочерила [PERSON], [INFO]. За її заявою до ВРАЦС Верхньорогачицького районного управління юстиції у Херсонській області на підставі рішення суду прізвище, ім'я та по батькові усиновлених дітей змінено на [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], матір'ю (усиновлювачем) у свідоцтві про усиновлення записано позивача, батьком - [PERSON]. Із початку проживання [PERSON] в сім'ї позивача, остання дізналась, що характер дитини має певні особливості, які важко сприймалися позивачем. Спочатку позивач приділяла багато уваги до виховання дитини, намагалася роз'яснювати основні елементи правил поведінки, огортала [PERSON]'ю, прививала повагу до близьких, проводила з [PERSON] дуже багато часу. Намагаючись створити дитині максимум комфортних умов, разом зі своєю сім'єю позивач тимчасово виїхала за межі України. Але всі її намагання зводилися нанівець. Дитина не сприймала і не сприймає до цього часу позивача як матір, як старшу людину, не проявляє елементарної поваги. Вказує, що останнім часом син почав відносно позивача застосовувати фізичне насилля, спричиняв їй фізичну біль, погрожував. Останньою крапкою терпіння стало повідомлення [PERSON] у Асоціацію по всиновленню дітей - до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 06 лютого 2015 року, згідно з яким дитина не хоче щоб [PERSON] була його матір'ю. Таким чином, стосунки між позивачем та дитиною зіпсувалися остаточно. Усі її бажання виправити ситуацію не виправдалися. Численні звернення до медичних фахівців надати допомогу, в тому числі психологічну, з боку [PERSON] проігноровано, він не бажає проживати разом з позивачем та не вважає її своєю матір'ю. Вважає, що як мати вжила всіх заходів щодо виховання дитини, проводила співбесіди з [PERSON] особисто, виконувала усі поради психологів, маючи надію на виправлення дитини, але жодних позитивних результатів це на жаль не дало. Щодо неповнолітньої [PERSON] вказує, що остання проявила себе, як дитина, що має певні особливості, які важко сприймалися позивачем. Весь час проживання в сім`ї дитини позивач намагалася приділяти вихованню доньки максимум уваги, але [PERSON] взагалі не сприймала її як матір, особливо після подачі позову до суду. Намагаючись створити дітям максимум комфортних умов, позивач разом з ними тимчасово виїхала за межі України, але усі її зусилля виявилися марними. [PERSON], дізнавшись про звернення до суду, стала повністю ігнорувати позивача, більше того часто навіть не приходить додому на ніч. Усі її питання та прохання щодо вищезазначених обставин, донька залишає без відповідей. Вона категорично заперечує проти проживання в сім'ї позивача, єдине її бажання бути зі своїм рідним братом [PERSON] Як зазначила донька, позивач їм чужа людина. Позивач вказує, що не в змозі перешкодити дітям у цьому. Враховуючи вищезазначені обставини, які сформовано незалежно від волі позивача, вона змушена на теперішній час прийняти для себе єдине рішення, тобто ставити у судовому порядку питання про скасування усиновлення дітей, оскільки діючим законодавством України передбачено порядок усиновлення дітей та скасування усиновлення, який неможливо порушувати та не можливо роз`єднати брата та сестру. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач вказала, що на її думку вжила всіх можливих та достатніх заходів для збереження сім`ї, однак діти ігнорують її. [PERSON] не бажає бачити її матір`ю та вживає всіх дій, щоб не жити з нею, навіть застосовує фізичне насилля. Відповідачами не вчинено жодних дій задля допомоги налагодження стосунків у сім`ї. Вказує на небажання дітей бачити її матір`ю. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради заперечив проти задоволення позову. Вказує, що дійсно, між усиновлювачем і дітьми склалися стосунки які роблять неможливим їх спільне проживання. Водночас, означені стосунки можливо було-б подолати за докладення позивачем зусиль, які остання не хоче робити особисто, чим нехтує батьківські обов`язки. Через нехтування своїми батьківськими обов`язками робить усе, щоб не зберігати сім`ю, фактично відмовитись від дітей, використовувала свої права на шкоду інтересам усиновленої дитини. Замість отримання консультації психолога, відправила дитину до психіатричної лікарні і змусила дитину пережити сильне психологічне та емоційне потрясіння. Такий факт згубно відбився на здоров'ї та психічному стані [PERSON]. Складний емоційний стан дітей, який зумовив складні стосунки у родині виник виключно за вини позивача, яка в повній мірі не виконала обов`язок по належному вихованню дітей, внаслідок чого є підстави для відмови в задоволенні позову, та на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України - позбавлення позивача батьківських прав щодо дітей, про що подав зустрічний позов. В зустрічному позові просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], стягувати з [PERSON] на користь державного закладу, в якому будуть перебувати діти або фізичної особи, в якої будуть проживати діти на утримання [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі єдиної частки від заробітку (доходу) матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та закріпити за дітьми право на користування житловим приміщенням, в якому проживали діти за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні 05 квітня 2016 року доповнили вимоги позову посиланням на те, що позивач фактично з 27 серпня 2015 року залишила дітей в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім», в якому діти знаходяться по час розгляду справи. З дати залишення дітей в Центрі не з`являлась, що свідчить про невиконання нею батьківських обов`язків. В судовому засіданні позивач та її представник заперечили проти задоволення зустрічного позову, вказуючи на відсутність підстав для позбавлення позивача батьківських прав. Визнали, що внаслідок позиції дітей про небажання бачити позивача матір`ю дітей, з 07 серпня 2015 року по день розгляду справи діти знаходяться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім». Представник третьої особи - Новомосковського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову. Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради до судового засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги зустрічного позову та просив з метою захисту прав дітей його задовольнити, відмовивши в задоволенні первісного позову, оскільки матеріалами справи підтверджується не виконання відповідачем батьківських обов`язків, не вжиття позивачем всіх, залежних від неї дій для збереження нормальних стосунків з дітьми. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожна окремо підтвердили факт того, що між усиновлювачем і дітьми склалися стосунки які роблять неможливим їх спільне проживання. Від позивача дізналися про завдання їй сином тілесних ушкоджень, про погану поведінку дитини, небажання дітей бачити матір`ю позивача. Складний характер, дратівливість та замкнуту поведінку [PERSON] В судовому засіданні за участі спеціаліста в галузі психології проведено допит [PERSON], який суду показав, що через методи виховання та поведінку позивача, брак уваги з її сторони, не бажає бачити позивача своєю матір`ю. В судовому засіданні за участі спеціаліста в галузі психології проведено допит [PERSON], яка суду показала, що через методи виховання та поведінку позивача, брак уваги з її сторони до її брата, характер брата, між ним та [PERSON] склалися відносини, внаслідок яких її брат не бажає бачити позивача матір`ю. Такі відносини між позивачем та [PERSON], дії позивача по зверненню до суду викликали у неї бажання припинити відносини усиновлення із позивачем. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2009 року [PERSON], усиновлено [PERSON], [INFO], та удочерила [PERSON], [INFO]. Постановлено записати матір`ю дітей в актових записах про народження - [PERSON] Змінено прізвище малолітньої [PERSON] на нове - [INFO], ім'я [PERSON] на нове - [INFO], по-батькові вказати [INFO], місце народження вказати - м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, дату народження змінити на [INFO]. Постановлено змінити прізвище малолітнього [PERSON] на нове - [INFO], ім'я [PERSON] на нове - [INFO], по-батькові вказати [INFO], місце народження вказані м.Новомосковськ Дніпропетровської області, дату народження змінити на [INFO] /а.с.8-10/. У відповідності до означеного рішення, позивач обізнана про стан здоров`я усиновлених. Сторони визнали, показаннями свідків підтверджено, що станом на дату розгляду справи між усиновлювачем і дітьми склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання. Діти не бажають підтримувати родинні стосунки з позивачем. З 07 серпня 2015 року по день розгляду справи діти знаходяться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім». Позивач дітей не відвідує, не приділяє уваги їх вихованню. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 242 СК України визначено, що якщо усиновлювач був записаний матір'ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Доказів на підтвердження поважності причин, які б перешкоджали позивачу належним чином виконувати батьківські обов'язки, надавати піклування та турботу дітям, спілкуватися з ними матеріали справи не містять, позивачем не надано. Таким чином, оскільки сторонами визнано та матеріалами справи підтверджено факт того, що позивач маючи можливість приймати участь у вихованні дітей, не виконує своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення позивача батьківських прав відносно дітей на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам дітей. Водночас, суд не може прийняти до уваги, як належні підстави для позбавлення батьківських прав, посилання Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, викладені у Висновку від 27 липня 2015 року № 1389 на дії позивача, які вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків у формі її бездіяльності - не вжиття заходів щодо збереження сім`ї, відмова від відвідувань із дітьми психолога, залишення [PERSON] в закладі охорони здоров`я, оскільки означені дії не свідчать про ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Також, оскільки судом встановлено наявність підстав для задоволення зустрічного позову в частині позбавлення батьківських прав, суд, з урахуванням вимог ч.2 ст.166, ст.ст. 180 - 183, 191, 193 СК України, відсутності в матеріалах справи доказів: негативних стану здоров`я, матеріального стану позивача та дітей; наявності у позивача на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб - вважає за необхідне задовольнити частково зустрічний позов відповідача в частині стягнення з позивача на користь закладу, установи, в яких будуть знаходитись діти аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15 квітня 2015 року до досягнення дітьми повноліття, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни її матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я в порядку ст.192 СК України. Водночас, з урахуванням положень ст.176 СК України, суд не вбачає підстав для закріплення за дітьми права на користування житловим приміщенням, в якому проживали діти за адресою: [ADDRESS] через відсутність доказів порушення позивачем прав дітей в цій частині позову, відсутністю обґрунтування позовних вимог в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги в частині позовної заяви [PERSON] про скасування усиновлення, суд виходить з положень ч.1 ст.238 СК України, у відповідності до якої усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Надані суду матеріали, консультаційний висновок спеціаліста /а.с.18/, виписка з історії розвитку дитини /а.с.19/, висновок Лікарсько-консультативної комісії «ДКПЛ» ДОР» про стан здоров`я [PERSON] /а.с.20/, висновок спеціаліста за результатами психологічного обстеження [PERSON] /а.с.95-101/ не вказують на те, що негативні відносини, що склалися між позивачем та усиновленими нею дітьми та виявляються у небажанні дітей бачити позивача їх матір`ю, неможливості подальшого виховання позивачем усиновлених дітей через замкнутість останніх, їх критичну поведінку по відношенню до неї, склалися незалежно від волі усиновлювача, через що підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial