Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] 100214,63 грн. заборгованості за кредитним договором №81 від 20.05.2013 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного з ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») договору №81 від 20.05.2013 року [PERSON] отримала в банку кредит у розмірі 70000 грн. на строк до 01.04.2027 року зі сплатою комісії за видачу кредиту одноразово 140 грн., за управління кредитом 20 грн. щомісячно та відповідно до п.3.2 за користування кредитом змінюваної процентної ставки, на умовах, визначених п.п.3.2-3.4 договору. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконала і станом на грудень 2015 року в неї утворилась заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 100214,63 грн., з яких 65361,41 грн. заборгованість за кредитом, 23519,47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 260 грн. заборгованість за комісією, а також 11073,75 грн. пеня за прострочену заборгованість. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності /а.с.43/, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги із врахуванням збільшених позовних вимог визнала повністю, не заперечила проти задоволення позову, пояснила, що заборгованість утворилась внаслідок того, що вона тривалий час не працювала у звязку із хворобою, проте зобовязується погасити дану заборгованість. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та його слід задовольнити виходячи із наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 20.05.2013 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») договору №81 від 20.05.2013 року [PERSON] отримала в банку кредит у розмірі 70000 грн. на строк до 01.04.2027 року /а.с.5-9/. У відповідності до п.3.1 договору за надання кредиту позичальник сплачує банку комісії: за видачу кредиту одноразово 140 грн., та за управління кредитом 20 грн. щомісячно. Пунктами 3.2-3.4 договору передбачено, що за користування кредитом встановлюється змінюваної процентної ставки. На момент укладення договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 18%, яка діє протягом першого періоду дії ставки (Первинна відсоткова ставка) з 20 травня 2013 року по 28 лютого 2014 року, протягом другого періоду дії ставки з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року сторонами обумовлено зміна процентної ставки в розмірі 19% річних /а.с.7-30/. Згідно п.4.1 кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 419,16 грн. не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього, шляхом внесення коштів на поточний рахунок вказаний в п.3.19 цього договору з подальшим перерахуванням їх на основі платіжного доручення на рахунок №2909522708486 /а.с.7/. У відповідності до п.5.1 даного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, вказаної в п.3.2 цього договору, але не менше десяти гривень за кожний день прострочення. Позивач належним чином виконав свої зобовязання, виплативши кредит [PERSON], що стверджується меморіальним ордером №15061925 від 29.05.2013 року /а.с.10/. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.36-40/, що [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на грудень 2015 року в неї утворилась заборгованість перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 100214,63 грн., з яких 65361,41 грн. заборгованість за кредитом, 23519,47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 260 грн. заборгованість за комісією, а також 11073,75 грн. пеня за прострочену заборгованість. Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] було направлено вимогу відповідно за вих.№81/1 від 27.08.2014 року повернути суму заборгованості, в яких розяснено наслідки неповернення боргу, проте така залишено без реагування /а.с.16-17/. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором №81 від 20.05.2013 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором від 20.05.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1503,22 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.1, 34/.

Outcome: approved