overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач 10.06.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 21.10.1994 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітню дочку - [PERSON], [INFO], та малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. В останні роки спільного проживання між нею та відповідачем почали виникати непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя, виховання дітей, ведення спільного господарства, що призводило до сварок. На даний час вони проживають за однією адресою, але фактично шлюбні відносини між ними припинені. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Це буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Майновий спір існує, будуть намагатися вирішити його мирним шляхом. За домовленістю між ними малолітня дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.15). У заяві позивач зазначила, що шлюбні відносини припинені з 10.06.2014 року. Наявний майновий спір. Дитина залишиться проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації, до суду повернувся конверт із судовою повісткою про виклик до суду як невручений за закінченням терміну зберігання (а.с.14). У відповідності до ч.1 ст. 77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою. Про зміну місця проживання або місцезнаходження відповідач суд не повідомляв. Суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглянув справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21.10.1994 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 10.06.2014 року. Причиною стали часті непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя, виховання дитини, ведення спільного господарства. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Примирення між ними неможливе. Наявний майновий спір. Малолітня дочка залишиться проживати з позивчем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач 10.06.2014 року звернулась до суду з позовом та вказала, що їй належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстрована [PERSON], яка в ній не проживає вже більше 6-ти років безперервно, без поважних причин, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. Місце її перебування невідомо. Просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі, не наполягала на відшкодуванні з відповідача судових витрат. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. З 2008 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2006 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі № 1522 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2006 року, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно акту складеного 29.05.2014 року депутатом Селидівської міської ради Донецької області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON], яка з 2008 року за даною адресою не проживає, виїхала з сім»єю в м. Терновка Дніпропетровської області. Відповідно до довідки КП «СЕЗ м.Селидове» № 1080 від 22.05.2014 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її доька - [PERSON]. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області від 17.06.2014 року, яка надійшла до Селидівського міського суду Донецької області 24.06.2014 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Суд враховує усі добуті у судовому засіданні докази, які знаходяться в матеріалах справи та вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач не проживає у жилому приміщенні більше року, а відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач 10.06.2014 року з вернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на користь їх сина в розмірі 800 грн. щомісячно, оскільки той з 01.09.2011 року навчається у Львівському коледжі транспортної інфраструктури, в зв'язку з навчанням не працює, не одружений, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач хоч офіційно і не працює, але інших стягнень з нього не проводиться, має стабільні прибутки, займаючись ремонтом автомобілів, тому має можливість сплачувати аліменти. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав частково на суму 250-300 грн., оскільки він на утриманні має малолітнього сина від іншого шлюбу, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, він хоча і є працездатним, однак офіційно не працює, має періодичні заробітки, зараз ремонтом машин не займається. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Згідно довідки №583 від 28.05.2014 року, [PERSON] з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року навчається у Львівському коледжі транспортної інфраструктури, комерційна форма навчання, народився [INFO] року, тобто є повнолітнім, батьком якого є відповідач, а позивач матір'ю, шлюб між сторонами по справі розірвано 22.05.2002 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи викладене, та те, що син сторін по справі потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним, однак не працює, підприємницькою діяльністю не займається, та враховуючи, що він на утриманні має малолітнього сина, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за сином до 3-х років, тобто можливості надавати сину [PERSON] матеріальну допомогу у нього обмежені, однак існують, тому позов підлягає задоволенню частково в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач 10.06.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на його погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 29.09.2001 року відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Новоодеського РУЮ у Миколаївській області, за актовим записом № 95, - розірвати. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій він підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у його відсутності. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у її відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до заяв позивача, відповідачки, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001 року. Їх шлюб зареєстровано відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Новоодеського РУЮ у Миколаївській області, за актовим записом № 95. Від спільного проживання в подружжя народилося двоє дітей: донька Юлія, [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьком яких являється позивач по справі. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з обставин, викладених в позові, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з 2008 року, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Сімя фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач 10.06.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з липня 2003 року по вересень 2005 року. 15.04.2004 року у них народилась дочка [PERSON]. Дочка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не має постійного місця роботи, однак має періодичні заробітки, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Інших дітей відповідач не має. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.25). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю у звязку з тим, що знаходиться в іншому місті і не має можливості зявитись, проти задоволення позову не заперечує (а.с.21-23). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180,182,184,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено наступне. 15.04.2004 року народилась [PERSON], у свідоцтві про народження якої [PERSON] 1-КИ № 115748 (повторно), видане 17.04.2007 року, батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.5). З копії актового запису про народження № 08 від 06.05.2004 року (а.с.17), Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00015569558 від 09.07.2015 року (а.с.18,19) вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], внесені на підставі спільної заяви батьків від 06.05.2004 року про визнання батьківства (підпис батька, підпис матері). 12.03.2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище «Тітова» (а.с.6), який був розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 року, яке набуло чинності 17.10.2014 року (а.с.7). Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишено «Тітова». Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Дитина проживає з позивачем (а.с.8), перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач офіційно не працює. У добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів (а.с.21). Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., щомісячно, до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач 10.06.2021 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 07.11.2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . За час їх спільного проживання виявилося, що у них різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. У жовтні 2020 року між ними припинено шлюбні відносини, вони проживають окремо. Майнового спору між ними немає, донька після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 09.09.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 3). Відповідачу [PERSON] , на зазначений у позові номер мобільного телефону, було направлено смс-повідомлення із відомостями про дату, час та місце судового засідання, яке, як вбачається з довідки про доставку смс, відповідач отримав 08.09.2021 року (а.с.17). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористалася правом на відзив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 07.11.2018 року зареєстрували шлюб у Нікопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 633 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що за час їх спільного проживання з відповідачем виявилося, що у них різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. разом з нею. З жовтня 2020 року сторони проживають окремо, примирення між сторонами неможливе. Майнового спору між сторонами немає, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач 10.07.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 04.10.98 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей, одна з яких, а саме: дочка [PERSON], 13 р. н., на даний час є неповнолітньою. Зазначає, що через часті конфлікти і суперечки спільне сімейне життя сторін стало неможливим. Сторони мають відмінні погляди на сімейне життя. Припинили шлюбні стосунки фактично, проживають окремо з 2015 р.. Вважає, що примирення неможливе, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що шлюб розпався остаточно біля 3 р. тому та вона категорично заперечує проти можливості примирення сторін, просить позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання, хоча належно повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, врахувавши згоду позивача, розглядає справу відповідно до положень ст. ст. 280 282 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають одну спільну неповнолітню дитину, але позивач категорично не бажає збереження даного шлюбу, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ Як стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 04.10.98 р. Поліською сільрадою Старовижівського району Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 04.10.98 р., актовий запис № 09. Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище \~«Волох». Судові витрати у справі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач 10.07.2013 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 24 494,21 грн. При цьому посилається на те, що 23.09.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 11 000,00 грн. за умови сплати 0,17 відсотків річних за користування кредитом. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином станом на 03.07.2013 року створилась заборгованість в сумі 24 494,21 грн., з них 10 249,75 грн. заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом - 2 273,75 грн., комісія за РО - 2 943,39 грн., неустойка - 9 027,99 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач не з'явився в судове засідання, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляд справи, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив зменшити неустойку. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 23.09.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГ00078591, за яким останній отримав кредит в сумі 11 000 грн. за умови сплати 0,17 відсотків річних за користування кредитом./6-13/. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За таких обставин, суд задовольняє позов по стягненню заборгованості по кредиту станом на 03.07.2013 року створилась заборгованість в сумі 24 494,21 грн., з них 10 249,75 грн. заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом - 2 273,75 грн., комісія за РО - 2 943,39 грн. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розрахунку наданого до позовних вимог станом на 31.05.2013 року розмір неустойки становить 9027,99 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України суд відмовляє в стягненні неустойки, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності в один рік щодо вимог про стягнення неустойки. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач 10.07.2014 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24.09.1999р. Балаклійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області за актовим записом № 149. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Від розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідач ухиляється. У судове засідання позивач не з'явилась, у позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності у зв'язку з виїздом за кордон. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 24.09.1999року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved