Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач 08.08.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалася на те, що 18.07.2009 року між нею та [PERSON] у відділі ДРАЦС по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №297. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.12.2015 року шлюб між ними розірвано. З червня 2015 року вони з відповідачем мешкають окремо, після припинення сімейних відносин дитина залишилася проживати з нею. Відповідач належним чином не виконує свого обовязку щодо утримання дитини, не надає у добровільному порядку кошти систематично та у достатньому обсязі, у звязку з чим тягар по матеріальному забезпеченню сина несе вона. Наскільки їй відомо, відповідач не працює, офіційно регулярного доходу не має, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття сина. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги із зазначених підстав та просила задовольнити повністю. При цьому додатково пояснила, що їй відомо про те, що у відповідача ще є син від першого шлюбу. Як він повідомив її телефоном, що він влаштувався на роботу та перебуває зараз на випробовувальному терміні. Про наявність у нього інвалідності їй нічого невідомо. Вважає, що дохід у нього нестабільний, тому аліменти слід присудити в твердій грошовій сумі. Вона сама займається мистецтвом та має певний дохід від цієї діяльності, але суму щомісячного доходу назвати не може. Не заперечувала, що в цьому році отримувала від відповідача переказ на суму 600 грн., але призначення платежу не було вказано. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вважаючи, що аліменти з відповідача слід присудити в часті від його доходу, а саме в розмірі 1/4 частини, оскільки він отримує регулярний дохід у вигляді пенсії. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами розмір щомісячних витрат на дитину в сумі 3000,00 грн., до того ж витрати на оплату спортивної секції та репетитора належать до додаткових витрат, які не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів. Суд повинен прийняти до уваги, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня дитини, те, що він є інвалідом 3 групи, тому має обмежені можливості щодо належного заробітку. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 18 липня 2009 року по 19 січня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 19.01.2016 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьками якої є позивач та відповідач. Як вбачається з наданої представником відповідача довідки Бердянського обєднаного УПФУ в Запорізькій області №3886 від 31.08.2016 року, [PERSON] перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, розмір якої з травня 2016 року становить 1130,00 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено та підтверджено належними письмовими доказами, що крім спільної дитини з позивачем, на утриманні у відповідача перебуває ще один син: [PERSON], [INFO]. З урахуванням того, що відповідач є пенсіонером та отримує регулярний дохід у вигляді пенсії, аліменти з нього слід присудити в частці від доходу, відповідно до положень ст.183 СК України. Позивач в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1500 грн., що становить половину її затрат на утримання дитини, які складаються із затрат на харчування 50 грн. х 30 днів =1500 грн., 500 грн. на одяг, 150 грн. на спортивну секцію, 600 грн. на репетитора, 250 грн. на шкільні приладдя, разом з тим не долучила до позовної заяви жодного письмового доказу у підтвердження цих обставин, а тому суд вважає, що розмір таких витрат є недоведеним. Крім цього, знаючи про наявність у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини, позивач про це не зазначає в позові та просить про стягнення аліментів без врахування цієї обставини. Проте стягнення аліментів у запропонованому позивачем розмірі, на переконання суду, поставить у нерівні умови іншу неповнолітню дитину, до того ж це є неможливим взагалі, оскільки розмір пенсії відповідача складає лише 1130,00 грн., а аліменти з урахуванням положень СК України мають бути стягненні в частці від його заробітку (доходу), в даному разі пенсії, а не в твердій грошовій сумі. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні та які впливають на визначення розміру аліментів та способу їх стягнення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, та вважає можливим і оптимальним, з урахуванням інтересів обох дітей відповідача визначити аліменти до стягнення на користь позивача в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], що буде відповідати вимогам законодавства та інтересам сторін з урахуванням їх матеріального стану та не погіршить забезпеченість обох синів відповідача, один з яких проживає з позивачем, на утримання якого позивач просить стягнути аліменти. При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial