Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач 10.01.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. щомісячно з відповідною індексацією згідно закону до досягнення ним повноліття, починаючи з листопада 2018 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі і від спільного продружнього життя мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина потребує домашнього догляду, з 31.10.2018 р. перебуває на диспансерному обліку. В даний час позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку. Враховуючи те, що відповідач неофіційно працює, має регулярні доходи, є працездатним, та те, що в нього немає на утриманні непрацездатних батьків та інших дітей, [PERSON] просить позов задовольнити в повному обсязі. 05.03.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з вимогами позивача не погоджується. На даний час відповідач не має регулярного доходу, крім цього, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, у нього наявні борги по сплаті податків до державного бюджету, а саме Єдиного соціального внеску, як суб`єкта підприємницької діяльності. Зазначає, що вимога позивача про стягнення саме 4000 грн. нічим не обгрунтована, також позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття нею заходів щодо одержання з нього аліментів за минулий час. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити частково, так як погоджується на сплату аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.01.2014 року було розірвано /а.с. 10/. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки виданою ЛКП «Левандівка» №6046 від 26.12.2019 року /а.с. 5, 7/. З довідки №95 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 31.10.2018 року перебуває на диспансерному обліку /а.с. 8/. Згідно наказу №238/МЗ103к від 14.11.2019 року [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 19.11.2019 р. по [INFO] . /а.с. 6/. Судом такж встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, яка проживає з позивачкою, хоча працездатний і в змозі такі надавати регулярно. Згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто, інших аліментних зобов`язань відповідач не має. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з 1 липня 2020 року - 1859 грн.. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн., проте не надала суду належних доказів на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі, натомість відповідачем надано копію трудової книжки, з якої вбачається, що з 30.07.2011 року він не перебуває у будь-яких трудових відносинах /а.с. 50-53/. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до шести років з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з 1 липня 2020 року - 1859 грн., і який батьки повинні забезпечити дітям, а також те, що позивачка також є працездатною, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн., щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 10.01.2020 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, то суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Належними та допустимими доказами того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи одного з батьків, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання батька безвісно відсутнім, копія рішення про визнання батька обмежено дієздатним у зв`язку із зловживанням ним спиртних напоїв. У матеріалах справи відсутні докази про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача в період з листопада 2018 р. та ухилення відповідача від їх сплати, крім цього, перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було. Суд звертає увагу на те, що доводи позивачки, які зводяться до того, що відповідач у добровільному порядку не надавав коштів на утримання дитини, не є безумовним свідченням ухилення останнього від виконання батьківського обов`язку щодо сплати аліментів, тому не можуть бути підставами для стягнення аліментів за попередній період. За наведеного, суд приходить до переконання, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати протягом листопада 2018 р. - грудня 2019 років, а тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial