Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 15 368,16 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 21 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н., відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 12.06.2017 року становить 15 368,16 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 600,55 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1 277,12 грн., заборгованості за пенею у розмірі 9 282,48 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500,00 грн. та штрафу у процентній складовій у розмірі 708,01 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 21 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,6 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборговності, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем заяви позичальника, додатками до якої є Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і Умови та правила надання банківських послуг (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 6-22). За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умовами кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку клієнт повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Згідно п. 2.1.1.7.6. умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушує, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору нарахована заборгованість станом на 12.06.2017 року у розмірі 15 368,16 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 600,55 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1 277,12 грн., заборгованості за пенею у розмірі 9 282,48 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500,00 грн. та штрафу у процентній складовій у розмірі 708,01 грн. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. При цьому суд також враховує наступні обставини. Як зазначено вище, згідно розрахунку боргу загальна сума заборгованості за укладеним між сторонами договором по кредиту та відсотками станом на 12.06.2017 року становить у розмірі 4 877 грн. 67 коп. Отже, позивачем нарахована пеня в сумі 9 282 грн. 48 коп., що майже вдвічі перевищує суму основної заборгованості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-100цс14, згідно якої визначено, що частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи викладене, виходячи із засад цивільного судочинства та недоведеності позивачем наявності негативних наслідків для останнього через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача до половини розміру заборгованості за кредитом та відсотками, а саме до суми 2 438 грн. 84 коп. За викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість станом на 12.06.2017 року у розмірі 8 524,52 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 600 грн. (а.с. 29).

Outcome: partial