Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №ZRXRRX06270105 від 16.08.2007 року в сумі 34984,36 грн. та судовий збір в розмірі 349,84 грн., мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №ZRXRRX06270105 від 16.08.2007 року [PERSON] 16.08.2007 року отримала кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка дала згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» є договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідачка зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала і станом на 17.12.2014 року має заборгованість в сумі 40084,98 грн., яка складається з 5482,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1224 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 33378,07 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1642,11 грн. - штрафу (процентної складової). Судовим наказом Ємільчинського районного суду від 30.07.2008 року з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 7242,73 грн., а тому остаточна сума заборгованості становить 34984,36 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Згідно довідки Ємільчинського РС УДМС України в Житомирській області №18/99 від 04.02.2015 року відповідачка [PERSON], [INFO], по адресно-довідковій картотеці Ємільчинського РС УДМС значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідачці [PERSON] за вказаною вище адресою направлялися судові повістки про її виклик в судове засідання на 13.02, 24,02, 06.03.2015 року, які повернуті до суду по причині, згідно поштових довідок, - за закінченням терміну зберігання. 05.03.2015 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшло телефонне повідомлення, в якому вона просила відкласти розгляд справи на іншу дату, в зв'язку з тим що знаходиться на лікуванні. Розгляд справи було відкладено на 16.03, 01.04.2015 року і відповідачці [PERSON] направлялися судові повістки про виклик її в судове засідання, які повернулися до суду із зазначенням по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає, що відповідачка про день та час слухання справи судом повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16.08.2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 грн. на підставі укладеного договору №ZRXRRX06270105 від 16.08.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідачка свої зобов'язання виконала частково і станом на 17.12.2014 року має заборгованість в сумі 40084,98 грн., яка складається з 5482,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1224 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 33378,07 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1642,11 грн. - штрафу (процентної складової). Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №49/юр від 05.03.2015 року з відповідачки згідно судового наказу Ємільчинського районного суду від 30.07.2008 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 7242,73 грн., яка складається з 5572,11 грн. - заборгованості по кредиту; 964,23 грн. - заборгованості по відсоткам; 576 грн. - заборгованості з комісії; 130,39 грн. - заборгованості з пені, а тому остаточна сума заборгованості становить 34984,36 грн. При укладанні договору про надання споживчого кредиту кредитодавець взяв зобов'язання надати та надав відповідачці кошти, яка зобов'язалася повернути їх разом із нарахованими відсотками. Цивільним кодексом також передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546). Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, або навпаки, сторони можуть домовитися про їх зменшення, якщо це допускається законом. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані положення Цивільного кодексу про зобов'язання та договір та в ч.2 ст.627 ЦК України щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст.18 ч.ч.1, 2 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Права споживача вважаються порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір нарахованої неустойки (пені) за договором споживчого кредиту в сумі 37511 грн. 67 коп. є явно завищеним та не відповідає передбаченим ст.3 ч.6, ст.509 ч.3, ст.627 ЦК України засадам добросовісності, розумності та справедливості як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, оскільки перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. В зв`язку з цим та зважаючи на відносно невеликий розмір заборгованості суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 5572 грн. З урахуванням визначеної судом пені, зменшується розмір 5% штрафу (процентної складової) розмір якої становить 536,93 грн. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 551, 627, 1054 ЦК України та

Outcome: partial