Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач 02.05.2019 звернулася до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 26.07.2002 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 63); неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , надалі залишити проживати з нею; після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] ; судові витрати бере на себе. В обґрунтування позову зазначає, що сумісне життя не склалося через різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, вони припинили відносини і проживають окремо один від одного. Оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дочки, вона вирішила звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте в позові просить суд розглядати справу без її участі, у разі нез`явлення в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач двічі в судові засідання 19.06.2019, 18.08.2019 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 26.07.2002 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано 26.07.2002 у відділ реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сумісне життя у сторін не склалося, вони не зійшлися характерами через різні характери та протилежні погляди на сімейне життя. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить його інтересам. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві,судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати по оплаті судового збору суд, за проханням позивача залишає за нею. Враховуючи наведене,

Outcome: approved