overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач 05.01.21 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 15.05.98 р.. Спільних дітей у сторін немає. Зазначає, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси, стосунків як подружжя вони не підтримують; мають різні характери, погляди на сімейне життя. Шлюб існує формально. Розірвати шлюб в органах ацс відповідач не погоджується. Примирення він вважає неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 29.01.21 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві судом було надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 03.03.21 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони проживають спільно, не мають спільних дітей, але позивач не бажає збереження шлюбу і відповідач відзиву на позовну заяву до суду чи іншу заяву не подала, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 15.05.98 р. міськвідділом рагс м. Ковеля Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 15.05.98 р., актовий запис № 143. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Судові витрати у справі в сумі, понесеній позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач 05.02.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що має на утриманні неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Батько дитини, відповідач по справі, ухиляється від її утримання, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує доньку одноособово, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечує. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач 05.02.2016 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 21.05.1997 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, подружні права та обовязки, що призвело до взаємної втрати почуттів та фактичного припинення шлюбних відносин. Проживаючи разом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, майже не спілкуються. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище, та поклавши на неї витрати по справі. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій наполягала на розірванні шлюбу, а справу просила розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи зазначене та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З наявних у справі документів вбачається, що 21.05.1997 сторони зареєстрували шлюб, про що Веселівською сільською радою Путивльського району Сумської області зроблено актовий запис № 2 від цього ж числа (а.с. 7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини сторін, які припинили подружні стосунки, за час, наданий судом для примирення, сторони не примирилися, і один з подружжя подальшого спільного життя не бажає та наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що ця сімя розпалась і зберегти її не можливо, а подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка (ст. 24 СК України). Виходячи з ч. 1 ст. 113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, позивачеві слід залишити шлюбне прізвище. Таким чином, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач 05.02.2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів (а.с.1), посилаючись на наступні обставини. Вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, але шлюб не розірваний. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона працює кухарем у Комунальному дошкільному навчальному закладі № 38 «Малятко», отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн., щомісяця. Відповідач не має постійного місця роботи, однак, як їй відомо, він працює в службі таксі та отримує заробіток, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але в добровільному порядку такої допомоги не надає. Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.16), на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. 21.03.2016 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує (а.с.12-15). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.180 -183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 12.08.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.2). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів іншого суду не представлено. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення за іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач 05.02.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року. Від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не бажає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, зменшивши їх розмір з ? частини до 1/8 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. Відповідач визнав зменшений розмір позовних вимог позивача. Усна заява відповідача про визнання зміненого позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому, у відповідності до ст.. 174 ЦПК України, приймається судом. Вислухавши заяви позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року. 02 липня 2012 року шлюб подружжя [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення Заводського районного суду м. Миколаєва. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач по справі. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо узгодженого розміру утримання, яке повинен надавати відповідач позивачу на утримання їх неповнолітньої дочки. Батько дитини - відповідач по справі, який проживає окремо від дочки, зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідач офіційно працює, отримує дохід від роботи, здорова та працездатна людина, у відповідності до ст.. 174 ЦПК України, визнав позов, тому суд, за наявності для цього законних підстав, приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, відповідно до ст.183 СК України, підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 05 лютого 2016 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь держави в розмірі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач 05.02.2016 року звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 17.08.2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними фактично припинено, до суду подано позов про розірвання шлюбу. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює і не перебуває на обліку в Нікопольському міськрайонному центру зайнятості . Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, так як він працює та систематично отримає заробітну плату. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 17.08.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO].(а.с. 3-4). Подружнє життя між ними фактично припинено, до суду подано позов про розірвання шлюбу. На даний час дитина знаходиться на її повному утриманні (а. с. 2). Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку допомогу, тому позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач 05.02.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 17.12.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з листопада 2016 року. Просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, у судове засідання не з'явились. Надали суду заяви, в яких позивач підтримала позовні вимоги та відповідач визнав позовні вимоги, просили розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст.. 199 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити у підготовчому засіданні рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 17.12.2013 року виконавчим комітетом Моспинської міської ради м.Донецьк, сторони перебувають з 17.12.2013 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №76. Згідно з свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 19.09.2014 року виконавчим комітетом Моспинської міської ради м.Донецьк, актовий запис № 80, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Суд, на підставі ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились у листопаді 2016 року, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач 05.02.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 12.08.1995 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 775. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце судового розгляду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.08.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 775 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження) та повнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія паспорту). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач 05.02.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 30.04.1987 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Воронеж, Російської Федерації, актовий запис № 504. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.1987 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Воронеж Російської Федерації, актовий запис № 504 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є повнолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач 05.03.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 05.03.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2013 року. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. ЇЇ доходів не достатньо для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач завірив її, що добровільно написав за місцем роботи заяву про стягнення з нього коштів на утримання дітей, однак вона не впевнена, що він виконає свої зобов'язання. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення ними повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.11). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.12). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 05.03.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2013 року (а.с.3,6). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Діти проживають з позивачем, перебувають на її утриманні (а.с.10). Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дітей всім необхідним. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» № 411 від 06.04.2015 року (а.с.17), відповідач [PERSON] працює заступником начальника команди у ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», його середньомісячна заробітна плата складає 7135,57 грн. З вказаної довідки вбачається, що з відповідача не здійснюються виплати за виконавчими документами. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно наданої до суду заяви відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачем (а.с.12). При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved