Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, і в судовому засіданні представник позивача, підтримав свої позовні вимоги та зазначив, що 19.07.2010 р. відповідач отримав кредит у розмірі 15900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість у сумі 53688,35 грн., яка складається з наступного: 15733,02 грн. - заборгованість за кредитом; 34922,55 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2532,78 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 53688,35 грн. та понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 74,76 ЦПК України через її представника. Від неї не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, оскільки відповідач, якій повідомленій належним чином повторно не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача за участю її представника [PERSON] на підставі наявних у справі даних та доказів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав, при цьому не зазначив, з яких саме підстав. Вказав на те, що не заперечує той факт, що [PERSON] отримала від банку кредит у розмірі 15900 грн. та має заборгованість за кредитом у визначений відповідачем сумі, яка ними не оспорюється. Вказав на те, що в зв'язку з тяжким матеріальним становищем відповідачка не проводила погашення за кредитом. В той же час просить суд застосувати до відповідача норми Закону 1669 - VII про тимчасові заходи на період проведення АТО. Суд? заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 19.07.2010 р. між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір ( договір оформлено у вигляді заяви ), на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 15900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В заяві вказано, що клієнт, а саме відповідач [PERSON] ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Відповідачка [PERSON] погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки нею не оспорюється. В заяві, заповненої та підписаної особисто [PERSON] містяться умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», з якої вбачається, що відповідач погодився з виплатою процентів за користування кредитом, комісією за кредитне обслуговування, строками внесення платежів, комісією за несвоєчасне погашення кредиту тощо. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір, який згідно положень ст. 526 ЦК України повинен виконуватися належним чином. Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов,язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов,язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов,язан виконати зобов,язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов,язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов,язків за цим договором. Згідно п. 2.10.9 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт має будь-який момент розірвати цей Договір, повідомивши про даний намір Банк шляхом по Банк письмової заяви про розірвання Договору за формою, встановленою Банком, але відповідач не надавав до Банку жодної письмової вимоги про незгоду з Умовами та Правилами чи розі Договору та не погасив наявну заборгованість. Відповідно до п. 5.12 «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 2.10.8 «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. До того ж згідно п. 1.2.15 «Умов та правил надання банківських послуг» закриття картрахунку не тягне припинення обов'язків клієнта погасити перед Банком заборгованість по рахунку карти, включаючи заборгованість з оплати комісій Банку. На підставі п. 2.10.7 «Умов та правил надання банківських послуг» із самого початку було обумовлено, що цей Договір діє без обмеження строку, і саме тому пунктом 5.3 цих умов встановлено, що картрахунок відповідача відкритий на невизначений термін. І на сам перед до цього часу не настали події які би могли припинити дії Договору, а саме закриття рахунків відповідача, що передбачено п. 2.10.8 цих Умов, або інформування Банка про намір розірвати даний Договір. Відповідно до ст..509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконанання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст..598 ч.1 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст..615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно до ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості за укладеним договором, з яким погоджується суд, та який не оспорюється відповідачкою, загальний розмір невиконаних зобов'язань [PERSON] перед банком станом на 31.03.2016 р. складає 53688,35 грн. Заборгованість складається з наступного: 15733,02 грн. - заборгованість за кредитом; 34922,55 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2532,78 грн. - штраф (процентна складова). Заборгованість за кредитом у розмірі 15733,02 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 34922,55 грн. підлягають стягненню з відповідачки відповідно до ст.ст.526,536, 530, 1050,1054 ЦК України. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2532,78 грн. - штраф (процентна складова) за вищевказаним кредитним договором слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Згідно матеріалів справи відповідачка - [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р., місто Артемівськ, Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідачка є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2532,78 грн. - штраф (процентна складова) які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на його користь 1378 грн. в рахунок понесених ним витрат по оплаті судового збору, на підтвердження чого позивачем надана квитанція про сплату судового збору у розмірі 1378 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 1200 грн., в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial