Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що відповідно до кредитного договору №910/06-034-543 від 10.10.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру кредит у сумі 27 620,00 дол. США, зі сплатою 15% річних та комісій, в розмірі та порядку погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця, та кінцевим строком погашення суми заборгованості не пізніше 08.10.2033. Відповідно до п.п. 1.1 Договору кредиту відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 27 620,00 дол. США. Відповідач свої зобов`язання перед банком не виконав. В результаті чого станом на 25.11.2015 загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 28139,70 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.11.2015 еквівалентно 675074,28 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 21451,31 доларів США (513742,59 грн.), заборгованість по відсотках - 5038,85 доларів США (120676,64 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 565,64 доларів США (13546,76 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1083,90 доларів США (25958,48 грн), сума заборгованості за комісіями - 1149,81 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 675074,28 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позову до суду. В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: 29.02.2016 Канівським міськрайонним судом було винесено заочне рішення по справі №697/2583/15-ц, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №910/06-034-543 від 10.10.2008 у розмірі 675074,28 грн. та судові витрати по сплаті у сумі 10306,11 грн. (а.с.80-82 т.1). Ухвалою суду від 13.09.2018 поновлено [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.02.2016 у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.09.2018. Ухвалою суду від 27.09.2018 витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 23.11.2018 по справі призначено судово-економічну експертизу, на період проведення якої провадження у справі зупинено. 23.05.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено, призначено підготовче провадження на 05.06.2019. Ухвалою суду від 05.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду справи по суті у судовому засіданні на 07.08.2019. Ухвалою суду від 02.12.2019 залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», розгляд справи відкладено на 10.01.2020. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позовні вимоги у редакції від 28.12.2015 задовольнити повністю (а.с.136 т.5). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Масленнікова Т.М. у судове засідання 13.11.2020 не з`явилася, на передньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити повністю. Пояснила, що перша прострочка з повернення кредиту у відповідача виникла ще у 2009 році, після чого вимога позивачем про дострокове повернення коштів відповідачу направлена не була. У зв`язку з чим нею заявлено усне клопотання про застосування строку позовної давності. Повторно прострочка з невиплати заборгованості по кредиту у [PERSON] виникла вже у 2015, після чого банком було надіслано вимогу про дострокове повернення суми кредиту. Вважає, що позивачем подано позов передчасно, наданий суду розрахунок не містить відомостей про проплати, здійснені відповідачем після постановлення заочного рішення суду від 29.02.2016 та після його скасування. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви на отримання споживчого кредиту від 01.10.2008 (а.с.10 т.1) відповідач [PERSON] звернувся до Канівського відділення Черкаської філії АКБ «Укрсоцбанк» з проханням надати споживчий кредит на придбання житла: квартири в [ADDRESS] сумі 28000,00 дол. США. В подальшому між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.10,11 т.1) та [PERSON] укладено договір кредиту №910/06-034-543 від 10.10.2008, за яким Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав відповідачу грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 27620,00 доларів США, зі сплатою 15,00% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, з кінцевим строком погашення заборгованості до 08.10.2033 (а.с.4-8 т.1). З заяви на видачу готівки №*63693/авт від 10.10.2008 вбачається, що [PERSON] видано кредит на придбання нерухомості згідно договору кредиту №910/06-034-543 від 10.10.2008, а саме у розмірі 27620,00 доларів США, що еквівалентно 136086,50 грн. (а.с.11 т.1). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Із змісту ст.ст.1049,1050 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином в порядку встановленому договором або законом та в установлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості від 25.11.2015 вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] становить 28139,70 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 675 074,28 грн., та складається з: - заборгованості за кредитом - 21451,31 доларів США (513742,59 грн.)., - заборгованість по відсотках - 5038,85 доларів США (120676,64 грн.)., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 565,64 доларів США (13546,76 грн.), - пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1083,90 доларів США ( 25958,48 грн)., - сума заборгованості за комісіями - 1149,81 грн. (а.с.12-14 т.1). Відповідно до п.3.2.3 Договору кредиту №910/06-034-543 від 10.10.2008 (а.с.5 т.1), Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі: затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів; або перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10%; або несплати позичальником у терміни, встановлені цим договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5% загальної суми кредиту та інше. Згідно п.7.2 Договору, усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом за зазначеними адресами сторін, або вручені особисто під розписку про отримання. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися: у випадку надіслання рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом - дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача, а у випадку вручення позичальнику особисто під розписку про отримання - дата їх особистого вручення. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору, 02.06.2015 за №08.306-297/10141 банком на адресу [PERSON] рекомендованим листом було направлено вимогу про усунення порушень зобов`язання за договором кредиту (іпотечне повідомлення), відповідно до якого відповідачу повідомлено про вимогу погасити наявну прострочену заборгованість шляхом внесення коштів в касу банку, а саме: 24917,07 дол. США станом на 02.06.2015 без урахування пені та штрафів (а.с.17 т.1). Відповідно до висновку ВП ВС викладеному у постанові №638/13683/15-ц від 26.05.2020, у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Твердження представника відповідача про обов`язок банку ще у 2009 році направити відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, оскільки саме з цього часу у позичальника виникла перша прострочка за договором кредиту та застосування судом з цих підстав строку позовної давності, суд оцінює критично. Оскільки, як вже вказано вище, у даній справі є обов`язковим досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, але Договором кредиту передбачено ряд підстав, що дають позивачу право вимагати дострокового повернення кредиту (п.3.2.3 Договору кредиту), у договорі кредиту не вказано про обов`язок банку пред`явлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту відразу після першої прострочки платежу за договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, за клопотанням відповідача ухвалою суду від 23.11.2018 (а.с.90-92 т.4) по справі призначено судово-економічну експертизу, на вирішення експертизи поставлено такі питання: - чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 910/06-034-543 від 10.10.2008 перед ПАТ «Укрсоцбанк» умовам укладеного між вказаними сторонами Договору? - чи підтверджується документально заборгованість [PERSON] по основній сумі боргу (заборгованість за кредитом) у розмірі 21451,31 доларів США, яка виникла по Кредитному договору № 910/06-0340543 від 10.10.2008, укладеному між вказаною фізичною особою та ПАТ «Укрсоцбанк»? - чи може загальна сума заборгованості по відсоткам, становити 5038,85 доларів США ? - чи відповідає метод нарахування банком процентів у розрахунку заборгованості умовам кредитного договору укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] .? - чи підтверджується документально заборгованість [PERSON] по нарахуванню пені ПАТ «Укрсоцбанк» в розрахунку заборгованості? - чи правильним є документальне оформлення операції ПАТ «Укрсоцбанк» повноти та правильності нарахування суми основної заборгованості, відсотків та пені (тощо) за користування кредитом за Договором № 910/06/-034-543 від 10.10.2008 ? - чи правильно банком розрахована комісія за Договором № № 910/06/-034-543 від 10.10.2008? Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи №27857/18-72/13415/19-72 від 26.04.2019 (а.с.98-110 т.4) вбачається, що згідно наданих на дослідження документів заборгованість [PERSON] відповідно до умов Договору кредиту №910/06-034-543 від 10.10.2008 станом на 25.11.2015 підтверджується по сумі основного боргу (21451,31 дол. США), по сплаті процентів за користування кредитом (5038,81 дол. США). Метод нарахування банком процентів у наданому розрахунку заборгованості відповідає умовам кредитного договору, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Оформлення операцій банку з надання кредиту, нарахування і сплати відсотків за користування кредитними коштами [PERSON] документально підтверджується. Натомість, оформлення операцій банку по нарахуванню пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань документально підтвердити не вбачається можливим, оскільки в наданих на дослідження матеріалах відсутні банківські виписки щодо нарахування та сплати пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань. Документально підтвердити чи спростувати виконаний банком розрахунок комісії за Договором кредиту не видається можливим, оскільки в наданих на дослідження матеріалах відсутні банківські виписки по рахункам, на яких обліковуються комісії. Крім того, відповідно до висновку експертизи розрахунок заборгованості [PERSON] по пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором кредиту №910/06-034-543 від 10.10.2008 в сумі 1649,54 дол. США, є необґрунтованим, оскільки виконаний банком в іноземній валюті та конвертований у національну валюту (гривню), виходячи з курсу НБУ станом на дату формування розрахунку, тобто станом на 25.11.2015, а не на кожен день прострочення. Відповідно до вимог статті 110, ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. Аналогічний правовий висновок викладено ВП ВС у постанові № 761/26293/16-ц від 20.03.2019. З огляду на вище викладене, беручи до уваги висновок комісійної судово-економічної експертизи №27857/18-72/13415/19-72 від 26.04.2019, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків не підлягають задоволенню, оскільки їх розрахунок виконаний в іноземній валюті, та конвертований у національну валюту (гривню) вже станом на 25.11.2015. Після проведення комісійної судово-економічної експертизи позивачем позовні вимоги не уточнювалися та не змінювалися. 09.10.2019 представником позивача до суду надано та заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором кредиту №910/06-034-543 від 10.10.2008 станом на 07.09.2019 (а.с.203-209 т.4), але оскільки сторона позивача не скористалася своїм правом на збільшення позовних вимог, у відповідності до ст. 49 ЦПК України, тому суд розглядає позовні вимоги за первісним позовом у редакції від 28.12.2015. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи зібрані по справі докази, вивчивши їх та дослідивши, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом - 21451,31 доларів США (513742,59 грн.), заборгованість по відсотках - 5038,85 доларів США (120676,64 грн.) та заборгованості за комісіями у розмірі 1149,81 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 10126,11 грн, що підтверджується платіжним дорученням №0000306182 від 10.12.2015 (а.с.1 т.1) та додаткові витрати, пов`язані з публікацією оголошення в газету про виклик відповідача розмірі 180 грн., що підтверджується рахунком №85 від 17.02.2016 (а.с.75 т.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 94,15% (635569,04х100:675074,28), тому з відповідача на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 9533,73 грн. та витрати на публікацію оголошення в газету про виклик до суду у розмірі 169,47 грн.

Outcome: partial