Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач 11.04.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.11.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №2619, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 254000,00 грн. із сплатою 11 % річних за період з дати отримання кредитних коштів по 31 жовтня 2016 року включно та 18% річних за період з 01.11.2016 року по 31.10.2023 року включно, із кінцевим терміном повернення 31 жовтня 2023 року. Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти. З метою забезпечення зобовязання між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір поруки №1 від 01.11.2013 року. У порушення умов договору, [PERSON] зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22.02.2016 р. має прострочену заборгованість за договором у розмірі 264261,67 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 230521,05 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 33740,62 грн.. Просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за договором №2619 від 01.11.2013 року в сумі 264261 грн. 67 коп. та судові витрати у розмірі 3963,93 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи - відповідне оголошення розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада», у судове засідання не з'явилися. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що 01.11.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №2619, згідно п.п.2.2. 2.4 якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 254000,00 грн. із сплатою 11 % річних за період з дати отримання кредитних коштів по 31 жовтня 2016 року включно та 18% річних за період з 01.11.2016 року по 31.10.2023 року включно, із кінцевим терміном повернення 31 жовтня 2023 року. Відповідно до п. 3.3.3 договору [PERSON] зобовязалась повернути кредит рівними частинами в розмірі 2134,45 грн. та сплатити відсотки, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до останнього робочого дня місяця наступного за звітним, починаючи з 01.12.2013 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи своє право договірного списання коштів, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати відсотків відповідно до послідовності , визначеної договором. Згідно п. 3.9.1 договору у разі невиконання зобовязання банк має право вимагати дострокового повернення суми кредиту. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» підлягає задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Відповідач порушив зобов'язання за договором і станом на 22.02.2016 р. має прострочену заборгованість за договором у розмірі 264261,67 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 230521,05 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 33740,62 грн. Згідно до ст.\~525,\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У забезпечення виконання зобовязань між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №1 від 01.11.2013 року, відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором (позивачем) солідарно відповідати за виконання забезпечених зобовязань, а саме: повернення кредиту, сплата відсотків, комісії, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірах та у випадках, передбачених договором. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушила умови договору у звязку із чим, у неї виникала заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена, тому суд враховуючи норми ст. 553, 554 ЦК України вважає що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2619 від 01.11.2013 року підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 3963 грн. 93 коп. покласти на відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved