Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач 06.02.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, посилаючись на те, що 25 червня 2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Соснівському районному у місті Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 173. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 13.12. [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені. Сторони разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Подальше життя з відповідачем позивачка вважає неможливим. Сімя розпалася остаточно, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Зазначила, що донька проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. В звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку допомоги на її утримання та дитини не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. Просила суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною 3-х років. Позивач та адвокат позивача [PERSON] скерували до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) установив наступне. За приписами\~статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~статті 112 СК України, суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 червня 2016 року у Соснівському районному у місті Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 173. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 13.12. [INFO]. В ході розгляду справи встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають, фактично припинили шлюбні відносини, спільне сумісне господарство не ведуть. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку\~статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить\~\~інтересам кожного з них. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~(в редакції\~Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~(в редакції\~Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Так, згідно наданих позивачкою доказів, на її утриманні знаходиться малолітня дитина [INFO], на даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по вихованню та доглядом за малолітньою донькою, в звязку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину та дружину підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1\\6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 06 лютого 2018 року і до досягнення дитиною 3-х років. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»\~у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину та дружину, судовий збір в сумі по 704,80 грн. за кожну вимогу підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Також до стягнення з відповідача\~\~ в силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн., оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Зі згоди\~\~ позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст.280-282 ЦПК України.

Outcome: approved