Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено відповідний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 28.02.2015 року [PERSON] заборгувала позивачу 19594,79 грн., з яких: 7505,05 грн. - заборгованість за кредитом; 9080,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1599,99 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 909,28 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В заяві зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання (15.04.2015 року, 06.05.2015 року та 25.05.2015 року) не з'явилась без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлялась судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зважаючи на вищезазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 19.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення вищезазначеного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 19.03.2010 року, Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 4-5, 6-28), що відповідає ст. 634 ЦК України. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав шляхом відкриття карткового рахунку, на який надав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим, відповідно до наданого розрахунку, станом на 28.02.2015 року [PERSON] допустила заборгованість перед Банком, яка становить 19594,79 грн., з яких: 7505,05 грн. - заборгованість за кредитом; 9080,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1599,99 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 909,28 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушила умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернула, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № PROM0BMHW0 від 20.03.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с. 34), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved