Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-79/П від 07 лютого 2008 року відповідно до умов якого банк надав [PERSON] траншами у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15907500 грн. зі сплатою 16% річних. В подальшому додатковою угодою №1 від 11.06.2008 року до кредитного договору процентну ставку було збільшено до 19% річних. Також між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-80/П від 07 лютого 2008 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] траншами у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3150000 доларів США зі сплатою 13% річних. Умовами кредитних договорів передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості та у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє в цей період. Відповідно до п.4.4 кредитних договорів у разі невиконання позичальником обов'язків щодо сплати кредиту, процентів, комісій протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплати проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. В якості забезпечення зобов'язань за вказаними кредитними договорами між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір №44.02-13-102/І від 07 лютого 2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передано в іпотеку банку майнові права на незакінчене будівництвом вбудоване приміщення, а саме приміщення другого поверху житлового будинку, будівництво якого здійснювалося за адресою: м. Київ, [ADDRESS], корп. 6, офіс 2 на першому поверсі (між осями 6-7, А-Г); на другому поверсі (між осями 6-8, А-Г) та (між осями 8-11, А-Д), загальною проектною площею 162,41 кв.м та ? щитової вбудованих приміщень на першому поверсі загальною проектною площею 7,81 кв.м, загальна проектна площа вбудованого приміщення складає 170,22 кв.м. Пунктом 1.10 іпотечного договору передбачено, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. Після звершення будівництва приміщень по [ADDRESS] в м. Києві вказане нерухоме майно прийнято в експлуатацію з реєстрацією в установленому порядку за [PERSON] права власності на нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №55а), загальною площею 196,2 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп.6 (літера А). В результаті проведеного розслідування службою безпеки банку встановлено, що нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №55а), літ. «А», загальною площею 196,2 кв.м., що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп.6, арбітражним керуючим - ліквідатором ФОП [PERSON] Хайло М.В. було відчужено ТОВ «Еквенто» згідно договору купівлі-продажу від 16.08.2012 року на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 14.02.2012 року, відповідно до якої ФОП [PERSON] визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора Хайла М.В., та на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 року, якою було скасовано обтяження нерухомо майна банкрута та вилучено записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. При цьому банк, який є кредитором виключно фізичної особи [PERSON], кредиторських вимог до боржника ФОП [PERSON] не заявляв і арбітражним керуючим не було повідомлено банк про факт та підстави відчуження майна, переданого в іпотеку банку. Постановою Вищого господарського суду України 25 грудня 2012 року скасовано постанову Господарського суду Одеської області від 14.02.2012 року про визнання ФОП [PERSON] банкрутом, провадження в справі припинено. Банк зазначає, що таким чином всі дії, що були вчинені на підставі скасованого судового рішення, не мають правового значення, що надає можливість банку звернутися з позовом про визнання права власності на майно, що передано в іпотеку банку. Банку стало відомо, що ТОВ «Еквенто» здійснило реконструкцію нежилих приміщень з №1 по №13 (групи приміщень №55а), літ. «А», загальною площею 196,2 кв.м., що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп.6, та виділило їх у два окремих об'єкти: нежитлове приміщення №59, загальною площею 140,5 кв.м, що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6; нежитлове приміщення №60, загальною площею 55,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6. Пунктом 1.14 іпотечного договору передбачено, що невід'ємною частиною предмету іпотеки являються всі наступні покращення, переобладнання предмету іпотеки, що будуть проведені за термін обслуговування боргу за основним зобов'язанням. Надалі 19 вересня 2013 року ТОВ «Еквенто» було відчужено вищезазначені нежитлові приміщення [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 19.09.2013 року, яка в подальшому відчужила спірні приміщення [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення №577 від 28.03.2015 року та №582 від 28.03.2015 року. Позивач вказує, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У зв'язку з тим, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань за кредитними договорами, станом на 27.10.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 99044259 грн. 17 коп., а саме: за договором відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-79/П від 07 лютого 2008 року - 37030873 грн. 58 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 14714433 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 14816992 грн. 16 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1584275 грн. 14 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2360169 грн. 06 коп., інфляційних витрат за кредитом в розмірі 1417221 грн. 79 коп. та інфляційних витрат за відсотками в розмірі 2137782 грн. 42 коп.; за договором відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-80/П від 07 лютого 2008 року - 4788547,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 62013385 грн. 59 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 2899938,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 37555221 грн. 56 коп., суми заборгованості за відсотками в розмірі 1377632,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 17840823 грн. 54 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 311212,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 4030311 грн. 54 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 199765,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 2587028 грн. 95 коп. На підставі викладеного позивач просить в рахунок часткового погашення вищезазначеної заборгованості [PERSON] перед банком за вказаними кредитними договорами звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON], шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №59, загальною площею 140,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6, вартість якого згідно висновку про незалежну оцінку майна від 05 вересня 2014 року, наданого ПП «Енергомакс», становить 4930000 грн. без ПДВ, та нежитлове приміщення №60, загальною площею 55,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6, вартість якого згідно висновку про незалежну оцінку майна від 05 вересня 2014 року, наданого ПП «Енергомакс», становить 1800000 грн. без ПДВ. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що майно, передане в іпотеку банку позичальником [PERSON], відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника ФОП [PERSON] Відповідно ст. 23 до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній на час ліквідаційної процедури, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено. Постанова Господарського суду Одеської області від 14.02.2012 року, на підставі якої було примусово відчужено майно боржника [PERSON], була скасована постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012 року, тобто вже після проведення аукціону, який відбувся 16 серпня 2012 року. На момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості на аукціоні державна реєстрація іпотеки нерухомості була скасована ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 року, а записи про обтяження майна іпотекою вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Нормами чинного законодавства не передбачено, що скасування постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом автоматично тягне за собою поновлення обтяжень, що були застосовані до майна боржника та були скасовані внаслідок відкриття ліквідаційної процедури. Крім того, аукціон з продажу майна [PERSON] у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, його результати не скасовано. На підставі викладеного представники відповідача зазначають, що іпотека спірної нерухомості не є дійсною для нового власника - відповідача, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку» в частині права іпотекодержателя вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, представники відповідача зазначили, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 21 червня 2012 року банк був визнаний безспірним кредитором боржника ФОП [PERSON], а спірне майно включене до ліквідаційної маси. Таким чином банк мав право на отримання коштів від реалізації майна боржника на аукціоні. Представник третьої особи [PERSON] не заперечував проти наявності у [PERSON] заборгованості за кредитними договорами, проте проти задоволення позову заперечував, підтримавши пояснення представників відповідача та посилаючись на те, що продаж майна банкрута ФОП [PERSON] відбувся з аукціону в межах процедури банкрутства. Покупці майна боржників-банкрутів купують на аукціоні майно боржників, яке звільнено від обтяжень та зобов'язань, до яких покупці не мають відношення. Покупці мають зобов'язання лише сплатити кошти за придбане майно, за рахунок яких кредитори мають право задовольнити свої вимоги. У зв'язку з цим обтяження іпотекою майна, придбаного на аукціоні, не переходить до нового власника та осіб, яким він відчужує майно в подальшому. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 4 Закону обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону обтяження об'єкта незавершеного будівництва іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 23 Закону у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-79/П від 07 лютого 2008 року відповідно до умов якого банк надав [PERSON] траншами у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15907500 грн. зі сплатою 16% річних та комісій, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06 лютого 2018 року. В подальшому додатковою угодою №1 від 11.06.2008 року до кредитного договору процентну ставку було збільшено до 19% річних. Також між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-80/П від 07 лютого 2008 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] траншами у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3150000 доларів США зі сплатою 13% річних та комісій, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06 лютого 2018 року. Умовами кредитних договорів передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє в цей період. Відповідно до п.4.4 кредитних договорів у разі невиконання позичальником обов'язків щодо сплати кредиту, процентів, комісій протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплати проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір №44.02-13-102/І від 07 лютого 2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передано в іпотеку банку майнові права на незакінчене будівництвом вбудоване приміщення другого поверху житлового будинку, будівництво якого здійснювалося за адресою: м. Київ, [ADDRESS], корп. 6, офіс 2 на першому поверсі (між осями 6-7, А-Г); на другому поверсі (між осями 6-8, А-Г) та (між осями 8-11, А-Д), загальною проектною площею 162,41 кв.м та ? щитової вбудованих приміщень на першому поверсі загальною проектною площею 7,81 кв.м, загальна проектна площа вбудованого приміщення складає 170,22 кв.м. З витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданих 07 лютого 2008 року, вбачається, що до вказаних реєстрів внесено відомості про обтяження іпотекою майнових прав [PERSON] на вищенаведені незакінчені будівництвом приміщення. Пунктом 1.10 іпотечного договору передбачено, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. При цьому нотаріус за повідомленням іпотекодержателя та за рахунок іпотекодавця реєструє обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості, а сторони протягом трьох робочих днів укладають додаткову угоду до цього договору, в якій змінюють опис предмета іпотеки: замість майнових прав - відповідне нерухоме майно із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, із посиланням на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на це нерухоме майно. Зазначеною додатковою угодою можуть бути передбачені інші умови за згодою сторін, наприклад зміни, пов'язані з можливими змінами в процесі будівництва характеристик нерухомості, зокрема площі, планування приміщень, тощо. Зазначена додаткова угода є підставою для перереєстрації заборони відчуження предмета іпотеки, що накладається згідно п. 1.11 цього договору. 27 листопада 2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності від 19 листопада 2009 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 19 листопада 2009 року, за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №55а) офіс загальною площею 196,20 кв.м., які розташовані в м. Києві по [ADDRESS], корп. 6 (літера А). Будь-яких доказів укладення на виконання п. 1.10 договору іпотеки між банком та іпотекодавцем [PERSON] після закінчення будівництва, оформлення та реєстрації права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно додаткового договору до договору іпотеки про зміну опису предмета іпотеки, а також доказів державної реєстрації обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості банком суду не надано. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-79/П від 07 лютого 2008 року станом на 27 жовтня 2014 року становить 37030873 грн. 58 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 14714433 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 14816992 грн. 16 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1584275 грн. 14 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2360169 грн. 06 коп., інфляційних витрат за кредитом в розмірі 1417221 грн. 79 коп. та інфляційних витрат за відсотками в розмірі 2137782 грн. 42 коп. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії №44.29-48-80/П від 07 лютого 2008 року станом на 27 жовтня 2014 року становить 4788547,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 62013385 грн. 59 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 2899938,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 37555221 грн. 56 коп., суми заборгованості за відсотками в розмірі 1377632,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 17840823 грн. 54 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 311212,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 4030311 грн. 54 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 199765,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 2587028 грн. 95 коп. Постановою Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Хайла М.В. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21 червня 2012 року скасовано обтяження нерухомого майна банкрута - фізичної особи-підприємця [PERSON] та вилучено записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме зареєстрований 07 лютого 2008 року запис щодо обтяження іпотекою на підставі іпотечного договору від 07 лютого 2008 року майнових прав на незакінчене будівництвом вбудоване приміщення другого поверху житлового будинку, будівництво якого здійснюється за адресою: м. Київ, [ADDRESS], корп. 6, оф.2 на першому поверсі (між осями 6-7, А-Г); на другому поверсі (між осями 6-8, А-Г) та (між осями 8-11, А-Д) загальною проектною площею 162,41 кв.м та ? щитової вбудованих приміщень на першому поверсі загальною проектною площею 7,81 кв.м., загальна проектна площа вбудованого приміщення складає 170,22 кв.м. 16 серпня 2012 року в рамках ліквідаційної процедури відбувся аукціон з продажу майна [PERSON] На вказаному аукціоні відповідно до договору купівлі-продажу від 16 серпня 2012 року, укладеному між ліквідатором Хайло М.В., що діяв в інтересах ФОП [PERSON], та ТОВ «Еквенто», товариство придбало належні [PERSON] нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №55а) офіс загальною площею 196,20 кв.м., які розташовані в м. Києві по [ADDRESS], корп. 6 (літера А). Постановою Вищого господарського суду України від 25 грудня 2012 року скасовано постанову Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року, провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] припинено. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28 лютого 2013 року скасовано заходи, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 року, зокрема щодо скасування обтяження іпотекою майнових прав [PERSON] на вищезазначене незакінчене будівництвом вбудоване приміщення. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що ТОВ «Еквенто» здійснило реконструкцію придбаних на аукціоні нежитлових приміщень, виділило їх у два окремих об'єкти: нежитлове приміщення №59, загальною площею 140,5 кв.м, що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6 та нежитлове приміщення №60, загальною площею 55,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6 та після проведення реконструкції отримало свідоцтва про право власності серія [NUMBER] та серія [NUMBER], видані Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 02 серпня 2013 року. Відповідно до договорів купівлі-продажу від 19 вересня 2013 року, укладених між ТОВ «Еквенто» та [PERSON], продавець передав, а покупець прийняв у власність нежитлове приміщення №59 загальною площею 140,5 кв.м. та нежитлове приміщення №60 загальною площею 55,7 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6. Відповідно до договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28 березня 2015 року, укладених між [PERSON] та [PERSON], продавець передав, а покупець прийняв у власність нежитлове приміщення №59 загальною площею 140,5 кв.м. та нежитлове приміщення №60 загальною площею 55,7 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6. Таким чином, на даний час нерухоме майно, на яке просить звернути стягнення банк для погашення заборгованості [PERSON] за кредитними договорами, на праві приватної власності належить відповідачу [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Еквенто» про звернення стягнення на нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №55а) офіс загальною площею 196,20 кв.м., які розташовані в м. Києві по [ADDRESS], корп. 6 (літера А) для погашення заборгованості [PERSON] за вищенаведеними кредитними договорами з посиланням на те, що ТОВ «Еквенто» відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набуло статусу іпотекодавця. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 липня 2014 року по справі № 910/15506/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12 листопада 2014 року (а.с.100-106 т.2), скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2014 року, яким було звернуто стягнення на належні ТОВ «Еквенто» нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №55а), літера «А», загальною площею 196,2 кв.м., що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6, та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Еквенто» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Вказаними постановами Київського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України з урахуванням норм Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що іпотека спірної нерухомості не є дійсною для нового власника ТОВ «Еквенто», а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку» в частині права іпотекодержателя вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, встановлено, що іпотека спірної нерухомості не є дійсною для нового власника - ТОВ «Еквенто», у суду відсутні підстави для висновку, що нежитлове приміщення №59 загальною площею 140,5 кв.м. та нежитлове приміщення №60 загальною площею 55,7 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, [ADDRESS], корп. 6 та належать на праві власності відповідачу [PERSON], на які банк просить звернути стягнення, обтяжені іпотекою. Крім того, позивачем не надано суду доказів державної реєстрації обтяження саме цього нерухомого майна іпотекою, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed