Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/17-16/120 від 02.06.2008 було укладено кредитний договір № 010/17-16/120/1 від 02.06.2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 100 000,00 доларів США зі строком повернення до 01.06.2018 та зі сплатою 14,75% річних. Однак відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 03.04.2015 складає 86 467,53 доларів США (2 032 807,70 гривень), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2 184,28 доларів США (51 351,31 гривень). Заборгованість по відсоткам складає 3 237,57 доларів США (76 113,63 гривень), а пеня 537,36 доларів США (12 633,06 гривень). Просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості 90 242,46 доларів США (2 121 554,39 гривень) та судові витрати. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. В заяві вказав, що не заперечує проти прийняття заочного рішення у справі за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 02.06.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду № 010/17-16/120, відповідно до умов якої Кредитор на підставі цієї Угоди зобов'язується надавати Позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Угоди і які є її невід'ємними частинами (п. 1.1). Загальний розмір позичкової заборгованості Позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати 100 000 доларів США, загальний термін користування кредитними коштами по всіх кредитних договорах не повинен перевищувати 120 місяців (п. 1.2). Відповідно до додатку № 1 до вказаної Угоди, між сторонами укладено кредитний договір № 010/17-16/120/1 від 02.06.2008 відповідач отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США на споживчі цілі з датою повернення - по 1 червня 2018 р. включно, процентною ставкою 14,75% річних. За п. 4 кредитного договору, повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтет них платежів згідно з графіком погашення до цього Договору. Сума кредиту та процентів погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Генеральною кредитною угодою також встановлено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені та інших витрат. При цьому, як визначено п. 10.2 вказаної угоди за порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами, передбачених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Угоди, Позичальник сплачує Кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу по основному боргу за кожний день прострочення. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним договором, її заборгованість перед позивачем станом на 03.04.2015 складає 89 705,10 доларів США, яка складається з: 86 467,53 доларів США - заборгованість за кредитом, 3 237,57 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом. Також, відповідач має сплатити на користь позивача пеню 12 633,06 гривень за прострочення строку повернення кредиту. Зазначені суми підтверджені розрахунком суми заборгованості, доданим до позовної заяви. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у зв'язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Враховуючи, що кредит було отримано відповідачем в іноземній валюті, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача коштів за кредитом та процентами в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. В цей же час, суд зазначає, що пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ має сплачуватись саме у гривні, виходячи з наступного. Відповідно до статті 192 ЦК Українизаконним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК Українигрошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (арк. справи 1).

Outcome: approved