Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач 08.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою, просив стягнути солідарно з відповідачів відсотки за користування кредитом у розмірі 518\~016, 00 грн. В обґрунтування позову відзначив, що 26.02.2008 року Кредитна спілка «Одеського інституту інженерів морського флоту» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір, згідно з умовами якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 гривень строком на шість місяців. Також поручителями за виконання відповідачем даних кредитних правовідносин [PERSON] та [PERSON]. Оскільки відповідачі належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконували належним чином, КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.11.2011 року (справа №2/1522/8207/11) позов кредитної спілки було задоволено та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної Спілки Одеський інститут інженерів морського флоту суму боргу у розмірі 366780 грн.. Проте, вказане рішення суду не виконане відповідачами, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачені. Посилаючись на п.1.2, 2.5 кредитного договору, просить стягнути з відповідачів плату за користування кредитом за період з 11.05.2011 року по 11.05.2016 року у розмірі 518\~016, 00 грн. (284 грн. х 1824 дні). У судове засідання представник [PERSON], діючий в інтересах Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів» (діє на підставі довіреності від 30.07.2015 року) не з'явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначив, що\~ проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225\~ ЦПК України\~ при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26.02.2008р. між КС Одеський інститут інженерів морського флоту та [PERSON] був укладений кредитний договір № 19, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на строк 6 місяців (п.1.3.) на умовах цільового використання (розвитку бізнесу) грошові кошти у сумі 20 000 грн. Позивач, зі своєї сторони, зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, однак відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Відповідно до умов кредитного договору дата остаточного повернення кредиту та процентів відповідно до кредитного договору 26.08.2008р. Оскільки відповідачі належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконували належним чином, КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року (справа №2/1522/8207/11) позов кредитної спілки було задоволено та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної Спілки Одеський інститут інженерів морського флоту суму боргу у розмірі 366780 грн.. Вирішено питання щодо судових витрат. Позивач, звертаючись у 2015 році до суду з даним позовом, посилається на те, що станом на 11.06.2015 року вищезгадане рішення суду відповідачами не виконане, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачені, тому вважає, що кредит знаходиться у користуванні відповідачів та просить стягнути з останніх відсотки як плату за користування цими кредитними коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору, укладеного між кредитною спілкою та відповідачем [PERSON], закінчився 26.08.2008 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2011 року (справа №2/1522/8207/11) стягнуто з відповідачів заборгованість по кредиту. Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Відповідно з моменту закінчення строку дії договору припиняються кредитні зобовязання за кредитним договором, а залишаються виключно боргові зобовязання по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням, тобто позивач має право виключно на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічні правові позиції, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року по справі № 6-35797св14 (номер в реєстрі 41945348), від 17.12.2014 року по справі №6-35797св14 (номер в реєстрі 42008405),\~від 14.01.2015 року по справі №6-41128св14 (номер в реєстрі 42369897), від 21.01.2015 року по справі № 6-42315св14 (номер в реєстрі 42421248). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки строк дії кредитного договору закінчився 26.02.2008 року та кредитні правовідносини між сторонами припинились, а існують виключно боргові зобовязання по сплаті боргу, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог кредитної спілки. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: dismissed