Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 23591,04 грн. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 26.10.2010р. відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання данного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2016 року має заборгованість в сумі 23591,04 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4500,00 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 15491,47 грн.; заборгованість за пенею 2000,00 грн., штрафу в сумі 500,00 грн. - фіксована частина і 1099,57 грн. процентна складова. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково у зв*язку з тим, що він не згоден з нарахуванням штрафу у фіксованій ставці відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а також не згоден з нарахуванням пені, яка повинна бути нарахована в межах одного року на дату звернення до суду. Просить суд застосувати строки давності по нарахуванню пені і відмовити у подвійному нарахуванні штрафних санкцій. Справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України кожна особа може заявити про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 26.10.2010р. ПАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних в обмін на зобовянання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначені строки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту(а.с.13). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг позичальник дала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, у зв*язку з чим банком кредитний ліміт позичальнику було збільшено (а.с.32). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, передбачено, що останній зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 35). Взяті на себе зобов?язання по погашенню кредиту відповідач порушив і станом на 30.09.2016 року відповідно до розрахунку позивача створив заборгованість в сумі 23591,04 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4500,00 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 15491,47 грн.; заборгованість за пенею 2000,00 грн., штрафу в сумі 500,00 грн. - фіксована частина і 1099,57 грн. процентна складова. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено довідкою про умови кредитування та Умовами та правилами надання банківських послуг, наданими позивачем(а.с.14-39). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, заявлені позивачем вимоги є обґрунтовані. Разом з тим, в частині нарахування пені в сумі 2000,00 грн. позивачем взято період з 31.10.2014 р. по 30.09.2016р., а з позовом до суду позивач звернувся лише 21.11.2016р., що суперечить положенню п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, згідно з яким позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положень ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за наявністю заяви сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Тому в частині нарахування пені за період, що перевищує один рік, виходячи з дня звернення до суду розмір пені належить зменшити і її розмір визначити у сумі 1000,00 грн.(з 30.11.2015 року по 21.11.2016 року) з урахуванням наявності прохання відповідача про застосування строків давності при нарахуванні пені . Крім того, при нарахуванні неустойки позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій в сумі 500,00 грн фіксована частина та 1099,57 грн. процентна складова за одне й те ж порушення, тобто здійснено подвійне нарахування неустойки, що не допускається. Згідно з положенням ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Тому, суд відмовляє у стягненні штрафу у розмірі фіксованої частини в сумі 500,00 грн. з підстав того, що договір і розрахунок штрафних санкцій в цій частині суперечить положенню ч.2 ст.549 ЦК України, відповідно до якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 22091,04 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4500,00 грн., заборгованості по процентах в сумі 15491,47 грн., заборгованості за пенею в сумі 1000,00 грн. (неустойка в межах річного строку давності ) та заборгованості по штрафу (процентна складова) в сумі 1099,57 грн.. Ці обставини підтверджуються умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.16-39), копією заяви - анкетою (а.с.13) і розрахунком заборгованості (а.с.7). Таким чином, з відповідача, належить стягнути суму заборгованості в розмірі 22091,04 гривень, у звязку з невиконанням зобовязань за кредитом та віднести понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial