Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач 05 липня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину (а.с.1-2), у якому посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідача на свою користь суму заподіяної ним матеріальної шкоди в розмирі 4 753,44 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2019р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.31). Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримав 17.10.2019 року, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.35). Відзиву на позов не надавав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Згідно із ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 року по справі № 205/8023/17, який залишено без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2019 року (а.с.3-8) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В результаті вчинення громадянином [PERSON] вищезазначеного злочину КП «Теплоенерго» зазнало матеріальної шкоди, що полягає у крадіжці вісімнадцяти рулонів єврорубіроїду. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3824, проведеної судовим експертом Нос Є.О., відповідно до постанови слідчого Новокодацького ВП [PERSON] ринкова вартість з урахуванням зносу одного рулону єврорубіроїду складає 264,08 грн.. Відповідно ринкова вартість вісімнадцяти рулонів єврорубіроїду з урахуванням зносу складає 18*264,08 грн. = 4753,44 грн. (а.с.8 -11). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.2017 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Отже, загальна вартість майнової шкоди заподіяної злочином становить 4 753,44 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, з огляду на те, що вина відповідача у скоєнні злочину доведена, також судом враховується, право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її права, на їх відшкодування, зокрема у вигляді витрат, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1 921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved