Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.06.2006 року в розмірі 17679,38 гривень та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача на підставі документів наявних в матеріалах справи з ухваленням заочного рішення. Відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяв про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Згідно Сектору адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області відповідач зареєстрований за адресою : [ADDRESS], куди й надсилались судові повістки, й на судове засідання на 05.02.2014 року отримувалась відповідачем, на судове засідання на 11.03.2014 року поштовий конверт повернувся до суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами Згідно вимог ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть учать у справі , не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору б/н від 08.06.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» зі свого боку умови кредитного договору виконав в повному обсязі, але відповідач, в порушення умов договору, свої зобов'язання в частині погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом не виконує і станом на 04.12.2013 року має заборгованість - 17679,38 гривень, яка складається з наступного: - 16361,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг; - 500.00 грн. - штраф ( фіксована частина) - 818,07 грн. - штраф ( процентна складова). Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). 08.06.2006 року при укладанні кредитного договору сторони поставили свій підпис під договором, чим засвідчили факт на згоду з умовами договору , обов'язками за договором, що всі умови договору цілком зрозумілі, вони вважають їх справедливими. Договір було підписано добровільно, окрім того, [PERSON] за кредитним договором надав гарантії того, що він ознайомлений з договірними умовами і він з ними погоджується. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня , коли речі мали бути повернуті, до дня фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом. Боржник ,який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору .

Outcome: approved