Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач 09.08.2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що житловий будинок № 22 по вул. Велика Діївська у м. Дніпрі перебуває на балансі позивача. З метою забезпечення потреб для утримання вказаного будинку між позивачем та відповідними підприємствами міста укладені договори щодо надання комунальних послуг, згідно із якими члени ЖБК та мешканці будинку вносять оплату на розрахунковий рахунок ЖБК. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі. За період із 01.11.2013 року по 31.05.2017 року утворилась заборгованість по оплаті за житлово-комунальних послуг в сумі 8588,95 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 8588,95 грн.; стягнути рівними частками з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складається з: судового збору у розмірі 689,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. за 2016 рік; судовий збір у розмірі 1600,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. за 2017 рік. Представник позивача у своїй заяві від 16.01.2018 року просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2016 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу № 429 заборгованість за період з 01.01.2014 року по 31.05.2016 року у розмірі 5863,70 грн., а також судові витрати у розмірі 1189,00 грн. (а.с. 7). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 року вищезазначений судовий наказ скасовано (а.с. 8). Житловий багатоповерховий будинок № 22 по вул. Велика Діївська у м. Дніпрі знаходиться на балансі Житлово-будівельного кооперативу № 429 (а.с. 9-11). З метою утримання будинку між ЖБК № 429 та комунальними організаціями укладено ряд договорів із надання житлово-комунальних послуг та обслуговування (а.с. 15-35). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с. 14) вбачається, що за період з 01.11.2013 року по 31.05.2017 року заборгованість за житлово-комунальні послуги по вищезазначеній квартирі становить 8588,95 грн., з яких: заборгованість за холодну воду 3650,04 грн.; заборгованість за вивіз сміття 1035,60 грн.; заборгованість за утримання будинку 3903,31 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки. Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Відповідно до ст. 160 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, у звязку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню за період із 01.11.2013 року по 31.05.2017 року заборгованість по оплаті за житлово-комунальних послуг в сумі 8588,95 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 50-52, 56-63) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. В той же час, судовий збір у розмірі 689,00 грн. за рахунок відповідачів не відшкодовуються, оскільки позивачем при поданні позову до суду було надміру сплачено судовий збір у розмірі 689,00 грн. та позивач має право звернутись до суду з заявою про повернення надміру сплаченого судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial