Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Подано позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від суми заборгованості. Позов, з посиланням на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2004 року, Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року, обґрунтовано невиконанням рішення суду від 01 грудня 2004 року, внаслідок чого відповідачу позивачами нараховано інфляційних втрат та 3% річних від суми заборгованості. Позивачі по справі являються спадкоємцями всіх прав та обов'язків померлої [PERSON], тому, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідача за період невиконання грошового зобов'язання з вересня 2011 року по вересень 2014 року штрафні санкції, які складаються з індексу інфляції та 3% річних За підрахунками позивачів ця сума на сьогоднішній день складає 146518,66 грн. До судового засідання від позивача-1 надійшла заява у якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Від інших позивачів заяв, повідомлень про причини неявки не надходило. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 01 грудня 2004 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2005 року та ухвалою Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 04 жовтня 2007 року, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 35816,85 грн., судові витрати по справі в сумі 365,86 грн., а всього 36182,71 грн. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2012 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено частково. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] індекс інфляція за період з 21 березня 1999 року по 05 січня 2012 року у розмірі 131900 грн., 3% річних у розмірі 13756,61 грн., а всього 145656,61 грн. (сто сорок п'ять тисяч шістсот п'ятдесят шість грн., 61 коп.), понесені позивачем судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1456,56 грн. В іншій частині позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2012 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] індексу інфляція та 3% річних за період з березня 1999 року до 01 грудня 2004 року та з вересня 2011 року по 05 січня 2012 року. В частині стягнення з вересня 2011 року по 05 січня 2012 року підставою відмови зазначено те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачі просили здійснити стягнення до вересня 2011 року. Крім того, рішенням суду підтверджено право у позивачів, як правонаступників всіх прав та обов'язків [PERSON] на пред`явлення вимоги до боржника про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. Також, згідно відповіді ВДВС Новомосковського МРУЮ № 613/14653 від 06 листопада 2014 року, станом на 05 листопада 2014 року виконавчий лист № 2-170 виданий 27 січня 2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу 36182,71 грн. не виконаний. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення зобов'язання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконує свої зобов'язання за договором позики від 20.07.1998 року, внаслідок чого у позивачів, як правонаступників всіх прав та обов'язків [PERSON], виникає право вимоги до боржника стягнення індексу інфляції та 3% річних, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. За підрахунками наданими позивачами, не оскарженого відповідачем сума індексу інфляції, яка нарахована на несплачений відповідачем борг за період з вересня 2011 року по вересень 2014 року становить 4907,08 грн. Три проценти річних становлять 3223,44 грн., внаслідок чого суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача-1 слід стягнути сплачені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved