Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

ПАТ СК «Українська страхова група» в грудні 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 02.06.2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу № 28-0199-РМ2-13-00353, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольцваген», державний номер № [NUMBER]. Позивач зазначив, що 25.03.2015 року в м. Києві по вул. Зодчих, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «БМВ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року, ДТП відбулося через порушення [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України, в звязку з чим останього було визнано винним та накалдено адміністративне стягнення. Крім того, позивач зазначив, що 30.04.2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група», на підставі страхового акту СТОКА-2257 від 30.04.2015 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 37215,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8724 від 30.04.2015 року. Позивач зазначив, що 18.06.2015 року відповідачу було направлено лист-вимогу з проханням відшкодувати вказану шкоду в добровільному порядку, проте відповідач вказану заборгованість не сплатив. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслав суду клопотання, яким позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти винесення в справі заочного рішення за наявними в справі доказами в разі неявки відповідача, відповідач причини неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, досліджуючи матеріали справи, бере до уваги наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 02.06.2014 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-РМ2-13-00353, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Фольксваген» державний номерний знак АА 9554МС (а.с. 4-10). 25.03.2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 14-15). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року справа № 3/759/1685/15 [PERSON] визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення п. 10.1 правил дорожнього руху, ДТП сталась 25.03.2015 року, в результаті якої пошкоджено транспортні засоби, автомобіль «БМВ», державний номер [NUMBER] та автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 25.03.2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Україна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що згідно страхового акту № СТОКА-2257 від 30.04.2015 року розмір страхового відшкодування який підлягає виплаті [PERSON] становить 37251,97 грн. (а.с.23), який сплачено потерпілому в повному обсязі згідно платіжного доручення № 8724 від 30.04.2015 року (а.с. 24). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до п. а ч.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Доказів, щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] завданої в результаті ДТП в порядку регресу, відповідачем не надано. Підсумовуючи викладене, враховуючи, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, що підтверджується належними доказами, з огляду на те, що відповідач добровільно не сплатив страховій компанії матеріальну шкоду в порядку регресу, доказів в спростування даної обставини суду не надав, в зв'язку з чим у ПрАТ «СК «Українська страхова група» виникло право регресної вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд виходить зі змісту вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір вс умі 1218,00 грн.

Outcome: approved