Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Подано позов [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - Новомосковська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання договору довічного утримання недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати недійсним Договір довічного утримання, посвідчений 23 січня 2007 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. №2-227, зареєстрований в Реєстрі права власності на нерухоме майно 04 травня 2007 року за реєстровим номером №9578693 та визнати за [PERSON] право власності на 29/50 частин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач неналежно виконувала умови договору довічного утримання від 23 січня 2007 року в зв`язку з відсутністю водопостачання та водовідведення в будинку, де мешкав [PERSON]. Також вказує, що позивач має право на отримання спадщини після смерті [PERSON], як непрацездатна особа. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. В судовому засіданні відповідач вказав на те, що належним чином виконувала умови договору. Щоденно годувала для [PERSON], покупала їжу та ліки, міняла білизну, прала, носила воду, забезпечувала його спеціальними засобами гігієни та здійснила за власні кошти поховання. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], який був батьком позивача у справі /а.с.8,11/. Також, позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання /а.с.10/. 02 лютого 2014 року позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]/а.с.30/. За життя [PERSON] 22 грудня 1995 року склав заповіт, яким заповідав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] /а.с.31/. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за № 2081. Також встановлено, що 23 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] -[PERSON] належну йому на праві приватної власності 29/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] зобов`язалась надавати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення у вигляді забезпечення житлом шляхом збереження правом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній 29/50 частинах житлового будинку, забезпечення щоденним харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, лікувальними засобами, забезпеченням догляду та наданням необхідної допомоги, надання побутових послуг, його похованням у випадку смерті /а.с.55/. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія МСЕ-ДНА-01 № 600104 [PERSON] з 13 грудня 2007 року був інвалідом першої групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату безстроково. Потребував постійного стороннього догляду, ІПР: вилиць, стільця для туалету, сидіння для ванни, сидіння для туалету, протезу на поперековий відділ хребту /а.с.58/. 03 липня 2007 року [PERSON] знято з обслуговування в територіальному центрі соціального обслуговування Новомосковської міської ради з причини оформлення договору довічного утримання /а.с.79/. 23 грудня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 29/50 житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] /а.с.77, 78/. Матеріали справи свідчать, що відповідач надавала належним чином допомогу [PERSON] відповідно до договору довічного утримання /а.с.80-147/. дані обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], який є сином відповідача та [PERSON], яка є мешканкою будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Означені свідки вказали на те, що відповідач щоденно надавала допомогу [PERSON], носила йому воду та їжу, прала речі. Здійснила поховання, оплативши витрати. Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. На підставі вимог ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 цього Кодексу). На підставі ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази, на які вона посилається на обґрунтування своїх вимог або заперечень. Суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів на підтвердження невиконання договору довічного утримання відповідачем та того, що договір суперечить положенням законодавства. Зміст договору не суперечити положенням ЦПК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як позивач так і відповідач вчиняючи правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, доказів того, що волевиявлення [PERSON] не відповідало його внутрішній волі суду не надано, правочин вчинено у формі, встановленій ст.745 ЦК України, нотаріально засвідчено та проведено державну реєстрацію правочину, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідач належним чином, за життя [PERSON] виконував умови правочину, внаслідок чого підстав для задоволення позову суд не вбачає. Посилання позивача на те, що відповідач через відсутність водопостачання не міг здійснювати належний догляд [PERSON] спростовуються матеріалами справи та поясненнями свідків. Крім того, суд зазначає, що невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов'язків за договором довічного утримання є підставою для припинення договору в порядку, передбаченому ст.755 ЦК України, однак із такими вимогами має право звернутися лише відчужувач або третя особа, на користь якої укладено договір, якими позивач не є. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed