Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Борзнянського РЕМ звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач, будучи винуватцем ДТП, що сталася 16 червня 2016 року о 22-00 год. в с. Адамівка Борзнянського району й внаслідок якої було пошкоджено належні товариству дві електроопори, в добровільному порядку заподіяні збитки не відшкодував. В зв'язку з цим, просить стягнути з [PERSON] на їх користь 15264,84 грн. завданої матеріальної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що на час скоєння ДТП [PERSON] перебував з ТОВ «Агрікор Холдинг» у трудових правовідносинах і виконував свої виробничі обовязки. Відповідач, будучи згідно з ч.2 ст.57 ЦПК України допитаним в якості свідка, в судовому засіданні з вимогами позивача погодився і не заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що одноразово виплатити вказану суму коштів не має матеріальної можливості. Заперечує проти доводів ТОВ «Агрікор Холдинг» про неправомірне заволодіння трактором, оскільки даний транспортний засіб був закріплений за ним; у його функціональні обовязки входило обслуговування двох табунів худоби, завезення обладнання, води цим трактором; вечірній підвоз води він здійснював не лише 16 червня 2016 року, коли сталася ДТП, а щоденно, про що робилися відповідні відмітки у журналах обліку служби охорони товариства. Представник третьої особи в судове засіданні не зявився, в поданій заяві просить розглядати справу без їх участі, витребувані судом документи надати частково не представляється можливим; також зазначає, що хоча [PERSON] на час скоєння ДТП і перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агрікор Холдинг», але всупереч правил внутрішнього трудового розпорядку о 22-00 год. службовий трактор використовував у неробочий час неправомірно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 16 червня 2016 року о 22-00 год. в с. Адамівка Борзнянського району Чернігівської області, вул. Новорічна, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час керування трактором марки «МТЗ-82», д.н.з.07805СВ, що належить ТОВ «Агрікор Холдинг», скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої було пошкоджено електроопори №№4, 5, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, постановою Борзнянського районного суду від 13.07.2016р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП, матеріалами адміністративної справи №730/617/16-п та в силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Тобто, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Однак, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст.1191 ЦК України. Наведений висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] згідно наказу №746к від 31.05.2016р. був прийнятий до ТОВ «Агрікор Холдинг» на роботу з 01 червня 2016 року трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва; за наказом №862к від 23.06.2016р. переведений з 24 червня 2016 року робітником з догляду за тваринами; відповідно до наказу №1105к від 19.08.2016р. звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. Отже, на час скоєння ДТП, внаслідок якої позивачеві було завдано шкоди, [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Агрікор Холдинг». Суд не приймає до уваги доводи представника ТОВ «Агрікор Холдинг», що [PERSON] неправомірно використовував службовий трактор у неробочий час і не виконував трудових обовязків, оскільки як пояснює сам [PERSON], не заперечував представник ТОВ «Агрікор Холдинг» у попередньому судовому засіданні (згідно ст.178 ЦПК України відмова від визнання цих обставин не допускається) та випливає з матеріалів адміністративної справи №730/617/16-п, під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] на належному товариству тракторі здійснював вечірній підвоз води телятам, які належать ТОВ «Агрікор Холдинг» й такі дії він вчиняв постійно виходячи з кола його виробничих обовязків; трактор марки «МТЗ-82», д.н.з.07805СВ, як джерело підвищеної небезпеки, був ввірений [PERSON] та закріплений за ним у процесі виконання трудових обовязків й на момент ДТП він використовував даний транспортний засіб саме з метою виконання покладених на нього виробничих обовязків, а не в особистих цілях; належних та допустимих доказів неправомірності заволодіння [PERSON] зазначеним трактором ТОВ «Агрікор Холдинг» всупереч вимогам ст.ст.1172, 1187 ЦК України, ст.60 ЦПК України суду не надало, в тому числі й витребуваної судом інформації з GPS-навігації та журналів обліку виїзду-прибуття щодо роботи зазначеного трактора й закріпленого за ним водія. Отже, з огляду на приписи ч.1 ст.1172 ЦК України в судовому засіданні встановлено всі передумови для відповідальності ТОВ «Агрікор Холдинг», як роботодавця, за шкоду, спричинену їх працівником [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обовязків, що також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 28.01.2015р. по справі №6-229цс14, від 21.09.2016р. по справі №6-933цс16. Водночас, за змістом положень п.11 вищевказаної постанови Пленуму ВССУ за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК України\~особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Приписами ст.134 КЗпП України визначено випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини роботодавцю, зокрема, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані (п.4). Оскільки [PERSON] скоїв ДТП у стані алкогольного спяніння, то межі відповідальності його, як винної особи, та ТОВ «Агрікор Холдинг», як особи, що має відповідати за завдану з вини їх працівника шкоду, є однаковими (в повному розмірі). В звязку з цим, вимога ПАТ «Чернігівобленерго» про відшкодування завданої шкоди [PERSON], як безпосереднім винуватцем ДТП, є правомірною. Про абсолютне право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, свідчить і правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20.01.2016р. по справі №6-2808цс15. Згідно наданого позивачем розрахунку та доданих матеріалів матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП пошкодженням двох електроопор, складає 15264,84 грн. (15207,53 грн. витрати по акту №26 виконаних робіт та 57,31 грн. оплата за невідпуск електроенергії), що учасниками процесу не оспорювалося в судовому засіданні. Тому, вказана сума коштів є збитками позивача в розумінні вимог ст.22 ЦК України. [PERSON] у добровільному порядку не відшкодував заподіяну ним позивачеві матеріальну шкоду, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Борзнянського РЕМ про відшкодування з [PERSON] завданих внаслідок ДТП збитків є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved