Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач 08.05.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з неї заборгованість за кредитом №2005/08/833 від 29.09.2005 року у розмірі 252 157,67 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 29.09.2005 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2005/08/833. Відповідач свої зобов`язання не виконує, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 252 157,67 грн. Ухвалою суду від 29.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я., провадження у справі зупинене, у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] до вступу в справу процесуального правонаступника померлої сторони. Ухвалою суду від 10.10.2018 року провадження у справі поновлено з призначенням підготовчого засідання на 13.12.2018 року, до участі у справі залучено правонаступника [PERSON] - [PERSON] . У підготовче засідання 13.12.2018 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 06.02.2019 року. За результатами проведеного підготовчого засідання 06.02.2019 року було закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 21.03.2019 року. До суду 21.03.2019 року надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що відповідач, який є сином [PERSON] не знав про наявність у неї кредитної заборгованості. Докази надання кредитних коштів [PERSON] банком матеріали справи не містять. Також позивачем додано довідку про начебто сплачений борг, яка містить недостовірну інформацію, адже вказано, що останній платіж було здійснено 26.07.2017 року, в той час як мати померла [INFO] . Також вказує, що син відповідачки не отримав ніякого майна, адже не залишилося майна, яке можна успадкувати. Також представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності. У судовому засіданні 21.03.2019 року було долучено відзив та заяву про застосування строку позовної давності, та з метою надання часту представнику позивача для ознайомлення з відзивом, розгляд справи відкладено на 04.06.2019 року. До суду 09.04.2019 року надійшла апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року про залучення правонаступника померлого відповідача. За результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] , ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.04.2019 року справу було повернуто до Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з тим, що ухвала про залучення правонаступника оскарженню не підлягає. Справа повернулася до Приморського районного суду м. Одеси 02.05.2019 року. Представник відповідача 08.07.2019 року подав доповнення до клопотання про застосування строків позовної давності, згідно якого вказав, що строк позовної давності не переривався, адже він може бути перерваним лише за умови, що виконання зобов`язання проводиться самим боржником або за його згодою чи дорученням, втім боржник померла ще в 2013 році. До суду надійшла письмова промова в судових дебатах представника АТ «Укрсоцбанк», згідно якої позивач відзначає, що факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується підписанням додаткової угоди та погашенням нею кредиту. Також відзначає, що твердження представника відповідача про відсутність спадкового майна спростовується тим, що 16.09.2005 року [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу. У судовому засіданні 08.07.2019 року було задоволене клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 07.08.2019 року. Розгляд справи у судовому засіданні 07.08.2019 року було відкладено на 24.10.2019 року. У судове засідання, призначене на 24.10.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.09.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №2005/08/833, відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 221 700 грн. та зобов`язалася їх повернути до 28.09.2010 року. Згідно додаткової угоди про внесення змін до Договору кредиту №2005/08/833 від 29.09.2005 року, збільшилася відсоткова ставка за користування кредитними коштами до 20% (було 15%) та встановлено новий кінцевий термін повернення коштів до 28.09.2012 року. 25.04.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» надсилало [PERSON] вимогу ро усунення порушень, а саме сплату заборгованості по кредиту у розмірі 310 522,22 грн. З розрахунку вимог банку у зв`язку з неповернення [PERSON] кредитної заборгованості вбачається, що останній платіж здійснено [PERSON] 01.10.2008 року. 31.10.2013 року боржник [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. З листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марини Олексіївни №207/02-14 від 03.10.2018 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини відкритої до майна померлої [PERSON] , звернувся [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. АТ «Укрсоцбанк» вказував на те, що заявляв вимоги до [PERSON] про погашення заборгованості [PERSON] , втім доказів такого звернення суду не представив. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Позивач не надав доказів того, що вчасно звернувся як кредитор до спадкоємця боржника. Також [PERSON] не отримав свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку тим, що у померлого боржника [PERSON] було відсутнє майно, щоб її син одержав у спадщину. Посилання представника позивача на придбання [PERSON] рухомого майна, а саме автомобіля, не підтверджується матеріалами справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що спадкоємець [PERSON] не може відповідати за кредитні зобов`язанні померлої [PERSON] , тому у задоволенні позову слід відмовити. Заява представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, адже суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, в той час як строки позовної давності застосовуються за наявності підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed