Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовною заявою про повернення відповідачами кредитних коштів, а також іншої заборгованості, що утворилася у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 014/1093/73/65467 від 16 листопада 2007 року . Посилаючись на ті обставини, що банк свої зобов'язання перед [PERSON] виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти, визначені умовами договору в повному обсязі, позичальник в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не повертає і має заборгованість як по кредиту, так і по відсотках, і станом на 19.09.2014 року має заборгованість в загальній сумі 33 122 грн.12 коп., з яких: 5440 грн.57 коп. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість - 2891 грн.35 коп., 5233 грн.75 коп. - заборгованість по відсотках, 22447 грн.80 коп. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків, які позивач просить стягнути з відповідачів, як і понесені витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачів позовні вимоги визнав частково, а саме заборгованість по кредиту визнав у повному обсязі, а що стосується нарахованої пені, просив застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи при вирішенні вказаного спору поклався на розсуд суду та підтвердив обставини реалізації належного відповідачу автомобіля та спрямування коштів за виконавчим провадженням на погашення вказаного кредиту. Вислухавши пояснення та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Згідно умов кредитного договору № 014/1093/73/65467 від 16 листопада 2007 року (а.с.10-15) вбачається, що [PERSON] є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», який згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів №Зб-45 від 14 жовтня 2009 року змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». За даним договором банк надає позичальнику кредит в сумі 70189 грн. для придбання автомобіля марки «Skoda Fabia 1,2 Classic» 2007 року випуску та встановлює розмір відсотків за користування кредитом - 13,5 % річних, комісією за надання кредиту в розмірі 1333 грн. 59 коп. та кінцевим терміном погашення 16 листопада 2014 року. Належне виконання вказаного договору забезпечено договором поруки №17299/1093/353348 від 16 листопада 2007 року, згідно якого [PERSON] взяла на себе всі зобов'язання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями вказаного кредитного договору ( а.с.23-25). Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не здійснюючи погашення даного кредиту, у зв'язку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки. Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов'язується достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором., а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Відповідно до умов підписаного сторонами договору банк, зважаючи на ті обставини, що позичальник частково проводив погашення кредиту, має всі правові підстави для стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку. Станом на день постановлення рішення суду відповідач має заборгованості по простроченому тілу кредиту, по відсоткам та комісії, які відповідач в добровільному порядку не сплачує, а тому банк правомірно ставить питання про стягнення їх разом із тілом кредиту з відповідача, розмір яких згідно розрахунку позивача станом на 19 вересня 2014 року становить 33122 грн. 12 коп. Зважаючи на вимоги ЦК України та умови договору суд вважає, що до стягнення в повному обсязі підлягає заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам, що становить відповідно 5440 грн.57 коп. та 5233 грн.75 коп. Відповідно до вимог ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем така нарахована за ввесь період дії договору та складає 22447 грн.80 коп., в межах річного строку, така становить 5758 грн.86 коп., та саме така підлягає до стягнення на користь позивача, оскільки саме такий розмір не суперечитиме вимогам, зазначеним у самому договорі та нормам ЦК України, який регламентує порядок виконання грошового зобов'язання та не потягне за собою настання негативних наслідків для сторін через прострочення відповідачем виконання кредитного зобов'язання. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідачів становить 16433,18 грн. (5440грн.57 коп. заборгованість за кредитом, 5233 грн.75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5758,86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором), а тому вказана сума заборгованості підлягає до стягнення в солідарному порядку, із позичальника та поручителя. Крім того дані наслідки передбачає і ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача також понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 164 грн.33 коп. На підставі наведеного та ст.ст. 526-527, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial