Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

ПАТ «Сбербанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 53897-ФО/2016/17 від 15.04.2016 в сумі 107 655 грн. 61 коп. та понесені судові витрати в сумі 1 614 грн. 84 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 квітня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №53897-ФО/2016/17, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у сумі 54 235 грн. 52 коп. зі сплатою відсотків в розмірі 37 % річних, з метою погашення заборгованості за кредитом, що отриманий відповідачем у банку за №74#00017370491 від 07.11.2012 на умовах, визначених вищевказаним договором. За умовами зазначеного договору боржник зобов'язувалась використовувати кредит за цільовим призначенням, своєчасно повернути кредит та виплачувати банку проценти за користування кредитом згідно графіку погашення заборгованості, виконувати інші умови договору. Проте взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 19.07.2017 утворилась заборгованість у сумі 107 655 грн. 61 коп. На підставі вказаного, позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відео конференції позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Зазначала, що укладала договір про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №74#00017370491 від 07.11.2012, укладеним між нею та ПАТ «Сбербанк». Заперечувала, що отримувала грошові кошти за кредитним договором від 15.04.2016 №53897-ФО/2016/17. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.04.2016 при розірванні шлюбу [PERSON] було повернуто дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.49). Разом з тим, позивач у контексті вказаного з клопотання про уточнення прізвища відповідача не звертався. Враховуючи, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч.1 ст.10 ЦПК України) та визначені ч.1 ст.2 ЦПК України завдання, відповідач іменується «[PERSON]». 15 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №53897-ФО/2016/17 (а.с.7-13). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору (надалі за текстом - Договір) позичальник отримав кредит в сумі 54 235 грн. 52 коп. на цілі, зазначені у п.1.3. цього Договору, та зобов'язався використати його за цільовим призначенням, повернути кредит банку, а також сплатити банку проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші, передбачені цим Договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, та виконати всі інші умови цього Договору (а.с.7-13). Згідно п.1.2. Договору розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 37% річних. Як убачається із п.1.3 Договору, кредит надавався відповідачу з метою погашення заборгованості за кредитом, що отриманий позичальником в банку за кредит на невідкладні потереби від 07.11.2012 №74#00017370491. Враховуючи викладене, твердження відповідача щодо укладення договору реструктуризації боргу за отриманим кредитом від 07.11.2012 №74#00017370491є хибних. Жодних доказів на підтвердження факту укладення договору реструктуризації боргу відповідач суду не надав. У контексті заперечень відповідача, щодо неотримання грошових коштів за кредитним договором від 15.04.2016 №53897-ФО/2016/17, то суд наголошує, що зі змісту заяви позичальника (а.с.25) вбачається, що остання просила надати кредитні кошти відповідно до кредитного договір від 15.04.2016 №53897-ФО/2016/17 у сумі 54 235 грн. 26 коп. на поточний рахунок в ПАТ «Сбербанк» [NUMBER] з наступним безготівковим перерахуванням для погашення заборгованості за кредитним договором від 07.11.2012 №74#00017370491. А згідно виписки по особовим рахункам (а.с.5-6) вбачається, що банком було видано позичальнику кредит за кредитним договором від 15.04.2016 №53897-ФО/2016/17 у сумі 54 235 грн. 52 коп. та віднесено прострочений кредит за призначенням. У відповідності до п.8.1 Договору позичальник зобов'язався щомісячно «15» числа, що є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення цього Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтентними платежами, визначеними графіком погашення заборгованості в Додатку №1, з кінцевим терміном повернення кредиту 14 квітня 2021 року. Пунктом 8.3 Договору визначено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості цим Договором, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим Договором у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту; перевищення повною сумою заборгованості за кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення позичальником будь-яких зобов'язань за цим Договором. Згідно п.8.4. кредитного договору у разі, якщо Банк використовує право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної заборгованості за цим Договором, то він зобов'язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника. Під час дослідження доказів судом встановлено, що позичальнику була направлена вимога стосовно дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, однак вимогу не виконано, а заборгованість не повернуто (а.с.26-27). Відповідно до п.10.1 Договору за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 10.2 Договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати санкції у разі прострочення сплати основної суми кредиту, передбаченої графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки - у розмірі 60 грн. Як убачається із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 19.07.2017 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 107 655 грн. 61 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 53 533 грн. 15 коп.; процентів за користування кредитом - 20 541 грн. 23 коп.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 26 413 грн. 96 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 6 867 грн. 27 коп.; штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту - 300 грн. (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частина 1 ст.1049 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Матеріалами справи підтверджено, що під час укладення кредитного договору [PERSON] ознайомлена в повному обсязі з умовами договору, а саме: кредитними умовами, форми його забезпечення, наявні форми та валюти кредитування, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит виданий, суми та періоди повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, у тому числі і з боку банку. [PERSON] підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з частиною умов договору під час його підписання, не надходило. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У силу вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для повного задоволення позову ПАТ «Сбербанк». Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved