Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

ПАТ «Перший Український [PERSON]» звернулося з позовом в суд про стягнення з [PERSON] 25884,65 дол. США та 5107,29 грн. заборгованості за кредитним договором №5801137 від 26.10.2007 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.10.2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]», та [PERSON] укладено кредитний договір №5801137, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 60000 дол. США, а відповідач зобовязалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені в кредитному договорі. Позивач виконав свої зобовязання, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти в повному обсязі, проте, відповідач належним чином умов договору не виконує, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах і станом на 21.09.2015 року має заборгованість в сумі 25884,65 дол. США та 5107,29 грн., з яких 25351,30 дол. США та 5042,01 грн. заборгованість за сумою кредиту, 65,28 дол. США та 533,35 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Відповідачу 12.05.2015 року направлялась вимога про дострокове погашення кредиту, яка отримана нею 19.05.2015 року, проте дана вимога не виконана, прострочена заборгованість не погашена. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним, просить позов задовольнити. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представником відповідача [PERSON] було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншій справі, яка розглядається в Святошинському районному суді м.Києва, проте жодних підтверджуючих документів про поважність причини неявки суду не представлено, крім цього не обгрунтовано чому [PERSON] надано пріоритет участі в розгляді справи у Святошинському районному суді м.Києва, а не в даній справі. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважав за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 27.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]» (а.с. 48-51), і [PERSON] укладено кредитний договір №5801137, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 60000 дол. США, а відповідач зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені в кредитному договорі (а.с.10-18). Згідно п.п.1.3, 1.4 даного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 11,50% річних. Проценти сплачуються позичальником в порядку і на умовах, визначених договором. Кредит надається позичальникові строком до 27.11.2027 року. Протягом цього строку позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором. Також встановлено, що 14.11.2014 року між ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої за користування другим траншем кредиту процентна ставка становить 0,01%. Проценти за користування другим траншем кредиту розраховується виходячи з 360 днів в році та нараховується щоденно. У разі порушення зобовязань з повернення другого траншу кредиту, нарахування процентів на заборгованість за основною сумою цього траншу кредиту, яку не було своєчасно повернуто позичальником відповідно до графіку повернення другого траншу кредиту та сплати процентів за користування ним, здійснюється щоденно на суму такої заборгованості за ставкою 36% річних, виходячи з 360 днів в році (а.с.28-34). Згідно п.3.5.7 кредитного договору банк набуває право вимагати від боржника дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами при затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами кредитного договору на 1 календарний місяць та порушення боржником будь-яких інших зобовязань за кредитним договором. Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти в повному обсязі. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-8), що [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору №5801137 від 26.10.2007 року, зобовязання, зокрема, станом на 21.09.2015 року має заборгованість в сумі 25884,65 дол. США та 5107,29 грн., з яких 25351,30 дол. США та 5042,01 грн. заборгованість за сумою кредиту, 65,28 дол. США та 533,35 грн. заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором №5801137 від 26.10.2007 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту. Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] було направлено вимогу №272 від 06.05.2015 року повернути суму заборгованості, в якій розяснено наслідки неповернення боргу, проте така залишена без реагування (а.с.37-41). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №5801137 від 26.10.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 8517,04 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (а.с.9).

Outcome: approved