Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач 05 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок №19 по вулиці Маяковського в місті Кодимі Одеської області. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що вона разом з відповідачами чоловіком та сином, є співвласником ? частини житлового будинку №19, загальною площею 67,8 кв.м, по вулиці Маяковського в місті Кодимі Одеської області. Підставою спільної часткової власності є рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 травня 2007 року, за яким помешкання загальною площею 67,8 кв.м, розташованого по вулиці Маяковського,19 в місті Кодимі, на земельній ділянці розміром 760 кв.м визнано житловим будинком. Додатковим рішенням суду, вказане житло визначено як ? частина житлового будинку і належить їй, відповідачам та дочці в рівних долях. Її дочка [PERSON], 09 серпня 2008 року подарувала належну тій 1/8 частку у праві власності їй. Для прийняття рішення судом про те, що житловий будинок, в якому вона проживає є ? частиною житлового будинку №19, послужив той факт, що під №19 по вулиці Маяковського в районному бюро технічної інвентаризації зареєстровано дві будівлі, кожна з яких є часткою одного цілого. Розглядаючи 10 травня 2007 року справу про визнання належного їй помешкання житловим будинком, суд встановив, що цей будинок є окремою будівлею з відокремленими помешканнями. Зважаючи на вказані обставини, власник другого будинку, зареєстрував ? частину житлового будинку по вулиці Маяковського,19 як окремий житловий будинок під №19-а. В результаті цієї реєстрації ? частина її та відповідачів власності знову набула статусу окремої власності. В теперішній час, згідно правовстановлюючих документів, вона є власником половини вказаного помешкання. Друга половина належить відповідачам. У зв»язку з викладеним виникла необхідність звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спірний житловий будинок. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок №19, загальною площею 67,8 кв.м, житловою площею 35,0 кв.м по вулиці Маяковського, 19 в місті Кодимі, Одеської області. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов визнають. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви відповідачів, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частина перша статті 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статті 319 (ч.1-3) ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 369 ЦК України (ч.1-2) співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Судом установлено наступне. Позивач разом з відповідачами є співвласником ? частини житлового будинку №19, загальною площею 67,8 кв.м, по вулиці Маяковського в місті Кодимі Одеської області (Витяг з реєстру права власності на нерухоме майно №19644495 від 24 липня 2008 року, виданий Кодимським РБТІ) (а.с.5). Підставою спільної часткової власності є рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 травня 2007 року, за яким помешкання загальною площею 67,8 кв.м, розташованого по вулиці Маяковського,19 в місті Кодимі, на земельній ділянці розміром 760 кв.м визнано житловим будинком. Додатковим рішенням суду, вказане житло визначено як ? частина житлового будинку і належить позивачеві, відповідачам та дочці позивача в рівних долях (а.с.6-7). Дочка позивача [PERSON], 09 серпня 2008 року подарувала належну тій 1/8 частку у праві власності матері [PERSON] (а.с.8). З досліджених в судовому засіданні Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №66205149, №66204895 від 19 серпня 2016 року, №66423195 від 23 серпня 2016 року, наданих Центром надання адміністративних послуг при Кодимській районній державній адміністрації Одеської області, №66631828 від 25 серпня 2016 року наданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (далі Інформаційні довідки), вбачається до позивачеві [PERSON] належить на праві власності 1/8 частина від ? частини житлового будинку №19 по вулиці Маяковського в місті Кодимі, Одеської області. Відповідно до тих же Інформаційних довідок, у відповідачів [PERSON] і [PERSON] нерухоме майно відсутнє. Згідно рішень Кодимського районного суду від 10 травня 2007 року і від 14 липня 2008 року (справа №2-297/2007 р.), позивач [PERSON] є власником ? частини житлового будинку №19 по вулиці Маяковського в місті Кодимі. Як убачається з нотаріально посвідченого договору дарування від 09 серпня 2008 року, [PERSON] є власником ? частини того ж спірного помешкання. Аналізуючи досліджені вище документи, а також рішення суду, суд констатує, що інформація, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не відповідає інформації, що міститься в правовстановлюючих документах, якими є рішення судів. Отже, підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи заяви відповідачів про відмову від претензій щодо прав у спільній частковій власності, та вимоги позивача про визнання права власності на все домоволодіння, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому задовольняє їх. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 319,328,369 ЦК України,

Outcome: approved