Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 24.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №СNZAAE00000019. В забезпечення укладеного кредитного договору 24.04.2007 ку між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір застави рухомого мана №СNZAAE00000019. згідно із п.34.4 Договору застави відповідачем було передано в заставу рухоме майно, а саме транспортний засіб «VOLKSWAGEN», 1998 року випуску, кузов №WVZZZ2DZXH014780, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на рухоме майо [PERSON], накладені наступні арешти: -запис про обтяження № 11999520 від 22.12.2011 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2011 № 3239/10; -запис про обтяження № 12272735 від 14.03.2012 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника від 14.03.2012 № 1159/3; -запис про обтяження № 15729907 від 10.03.2016 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2015 ВП № 43974017. Вважає, що у відповідності ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», від 21.04.1999, який був чинний на момент виникнення спірних відносин, право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо предмета застави виникло ще 24.04.2007, а 22.12.2011, 14.03.2012, 25.08.2015 державними виконавцями була накладені арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено Договір застави. Крім того, станом на 13.02.2017 заборгованість [PERSON] перед банком становить 92\~501,85 Доларів США, що перевищує вартість Предмета застави. Отже, у державного виконавця відповідного відділу державної виконавчої служби були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом застави згідно із договором іпотеки. На підставі викладеного, просить суд звільнити з-під арешту рухоме майно, належне на праві власності [PERSON]Г, а саме: транспортний засіб «VOLKSWAGEN», 1998 року випуску, кузов №WVZZZ2DZXH014780, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні судом в якості відповідача було залучено ПАТ «Банк Демарк». Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та представник ПАТ «Банк Демарк» у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду від нього не надходило. Представники третіх осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні заяви в які представники зазначених третіх осіб просять розглядати справу у їх відсутність. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ЦПК України, розглядати справу на підставі наявних матеріалів та у відсутність відповідачів, та відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 24.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №СNZAAE00000019. В забезпечення укладеного кредитного договору 24.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір застави рухомого мана №СNZAAE00000019. Згідно із п.34.4 Договору застави відповідачем було передано в заставу рухоме майно, а саме транспортний засіб автомобіля«VOLKSWAGEN», 1998 року випуску, кузов №WVZZZ2DZXH014780, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON],\~ ( а.с. 9 (на звороті)-11). Згідно\~ст. 572 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно\~ст. 1 Закону України «Про заставу»\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею\~16 Закону України «Про заставу»\~передбачено, що право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ст. 19 Закону України Про заставу за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, який був чинний на момент виникнення спірних відносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Тобто, зазначені норми закону передбачають можливість задоволення вимог кредитора, які не забезпечені заставою/іпотекою, проте за певних умов, визначених наведеною вище нормою права. Право на заставу у ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо предмета застави виникло з моменту укладення договору застави рухомого майна, тобто з 24.04.2007. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на рухоме майно [PERSON], накладені наступні арешти: -запис про обтяження № 11999520 від 22.12.2011 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2011 № 3239/10; розмір основного зобовязання 1756,88 грн. -запис про обтяження № 12272735 від 14.03.2012 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника від 14.03.2012 № 1159/3; -запис про обтяження № 15729907 від 10.03.2016 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2015 ВП № 43974017. З наданої відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 12.07.2017 можна зробити висновок, що запис про обтяження № 11999520 від 22.12.2011 про арешт рухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2011 № 3239/10 був зроблений в межах виконання виконавчого листа № 2-889/11 від 29.07.2011 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова ВП № 1866/10 ЄДРВП № 36803792 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» 1756,88 грн. (а.с. 45-46). Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2015, дана постанова була винесена державним виконавцем Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції в рамках ВП № 43974017 з виконання виконавчого листа № 2,751/495/14, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігва про стягнення на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в сумі 15590,66 (.а.с 47). Відповідно до інформації Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції постанова про арешт майна боржника від 14.03.2012 № 1159/3 була винесена у виконавчому провадженні № 31639237 з виконання виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення на користь ПАТ «Банк Демарк» 8702,23 грн. Дане виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС)( а.с. 39-40). З наведеного вище, можна зробити висновок, що на даний час існує тільки один арешт, накладений на рухоме майно боржника [PERSON] державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 14.03.2012 № 1159/3, який унеможливлює реалізацію позивача своїх законних прав як заставодержателя щодо арештованого майна. Оскільки, постанова державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції № 3239/10 від 22.11.2011 та постанова державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт від 25.08.2015 про арешт рухомого майна боржника [PERSON]Г, винесені у виконавчих провадженнях, у яких стягувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк», який в той же час звернувся з цим позовом про зняття арешту з майна, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зняття арешту відповідно до вказаних постанов, оскільки права позивача не порушені і він вправі самостійно звернутись до виконавчої служби для зняття арешту. Позовна вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо встановлення заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права заставодержателя щодо транспортний засіб «VOLKSWAGEN», 1998 року випуску, кузов №WVZZZ2DZXH014780, реєстраційний номер [NUMBER], задоволенню не підлягає, оскільки до повноважень суду не входить питання щодо захисту порушених прав в майбутньому. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, необхідно зняти арешт із заставленого майна автомобіля«VOLKSWAGEN», 1998 року випуску, кузов №WVZZZ2DZXH014780, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], накладений державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника від 14.03.2012 № 1159/3, номер запису про обтяження №12272735 від 14.03.2012

Outcome: partial