Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2007 року в розмірі 24092 гривні 85 копійок, що складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 3135 гривень 86 копійок, - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10708 гривень 52 копійки, - заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 8625 гривень, - фіксованої частини штрафу в розмірі 500 гривень, - процентної частини штрафу в розмірі 1123 гривні 47 копійок. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 04.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 03.07.2013 року утворилась заборгованість за кредитом у вищевказаному розмірі. У зв?язку з цим просить позов задовольнити та стягнути заборгованість і судові витрати. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що згідно пункту 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Таким чином строк дії договору подовжується лише один раз і на даний час минув встановлений законодавством трирічний строк позовної давності. У зв?язку з цим в задоволенні позову необхідно відмовити. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за заявою [PERSON] 04.10.2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 14-16), видало відповідачу кредитну картку «Cash-Кредит» на якій встановило кредитний ліміт в розмірі 5000 гривень із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку по кредиту (а.с. 7, 78-79). В заяві про видачу кредитної картки та встановлення кредитного ліміту відповідач вказав, що погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 8-11), а також з тарифами для кредитної картки «Cash-Кредит» (а.с. 80). Вищевказані документи свідчать про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розрахунку банку (а.с. 4-6) відповідач скористався наданими йому коштами, але належним чином зобов?язання за вищевказаним договором не виконував. Станом на 03.07.2013 року його заборгованість за кредитом становить 24092 гривні 85 копійок, що складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 3135 гривень 86 копійок, - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10708 гривень 52 копійки, - заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 8625 гривень, - фіксованої частини штрафу в розмірі 500 гривень, - процентної частини штрафу в розмірі 1123 гривні 47 копійок. Оскільки відповідач істотно порушив умови договору, зокрема односторонньо відмовився від взятого на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, то суд позов задовольняє та стягує з відповідача зазначену суму заборгованості. Доводи представника відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом є безпідставними, з огляду на наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 599 ЦК України - зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як свідчать матеріали справи, відповідач при отриманні кредиту у поданій заяві до банку своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Під час розгляду справи ні позивач ні відповідач не надали доказів про те, що вони заявляли про припинення дії договору. Відтак, договір від 04.10.2007 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, не припинив свою дію. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved