Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, в обґрунтування зазначивши, що 18.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № MR14GA00000044, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 24061 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача перед банком за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] 18.06.2008 року був укладений договір іпотеки № MR14GA00000044, згідно до якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № 42913 від 16.05.2008 року, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 21.05.2008 року. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ від 19.05.2009 року під час примусового виконання судового наказу № 2-1274, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] заборгованості, було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, що є предметом іпотеки, та оголошена заборона на його відчуження. Оскільки договір іпотеки був укладений раніше акта опису та арешту майна, позивач вважає, що постановою про накладення арешту на майно було порушене пріоритетне право банку, як іпотекодержателя, на задоволення вимог щодо забезпечення виконання [PERSON] та [PERSON] зобов'язань за кредитним договором шляхом звернення стягнення на вищевказану квартиру. У зв'язку з цим позивач просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], накладеного 19.05.2009 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області Брагунцовою С.В., а також стягнути з відповідачів понесені витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, надіслали до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності їхнього представника. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № MR14GA00000044, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 24061 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача перед банком за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем-1), [PERSON] (іпотекодавцем-2) 18.06.2008 року був укладений договір іпотеки № MR14GA00000044, згідно до якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № 42913 від 16.05.2008 року, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 21.05.2008 року. На підставі договору приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 18.06.2008 року накладено заборону на відчуження вищевказаної квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ від 19.05.2009 року під час примусового виконання судового наказу № 2-1274, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] заборгованості, було накладено арешт на належне боржнику [PERSON] нерухоме майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS], що є предметом іпотеки, та оголошено заборону на його відчуження. А отже, в даному випадку договір іпотеки від 18.06.2008 року був укладений раніше, ніж постанова державного виконавця та акт опису та арешту у 2009 та 2012 роках. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Пріоритет зареєстрованого обтяження визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач як іпотекодержатель має першочергове право на реалізацію предмета застави в разі порушення основного зобов'язання і відповідно до умов договору іпотеки провести реалізацію предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язанням відповідача [PERSON], а існування арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, порушує права позивача як іпотекодержателя відносно реалізації предмета іпотеки при наявності фактів невиконання кредитних зобов'язань. Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача у відшкодування оплати судового збору 243,60 грн., з кожного по 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved