Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач 05.08.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В своєму позові позивач зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 11.10.1997 року. Вказала, що від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON], батьком яких є відповідач по справі. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей відповідач в добровільному порядку не бажає, хоча згідно норм сімейного законодавства зобов'язаний це робити. Зазначила, що відповідач працює неофіційно, як їй відомо, його щомісячний дохід складає не менше 4000 грн., він має у власності земельну ділянку площею 6,76 га, яка призначена для ведення сільськогосподарського виробництва, від якої він отримує хоча і мінливий, але дохід, тому вважає, що він має можливість утримувати їх спільних дітей, оскільки інших утриманців у нього не має, він здорова, працездатна особа, тому позивачка в своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання обох синів в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 1200 грн. на місяць. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від представника позивачки з проханням слухати справу у їх з позивачкою відсутності, в якій підтримав позов в повному обсязі.і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи. На адресу суду повернувся судовий виклик з поштовою відміткою, що відповідач за зазначеною зареєстрованою адресою не проживає. Відповідно до ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Неявка відповідача в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач наполягає на такому порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільні діти - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких являється відповідач по справі. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі з-за відсутності домовленості з матір'ю не надає добровільно допомоги позивачці на утримання їхніх спільних дітей, хоча зобов'язаний надавати таку матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину можуть присуджуватися у частці від доходу в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців,матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Як вбачається з досліджених в суді обставин позовної заяви, відповідач працює неофіційно, має у власності земельну ділянку, яка призначена для ведення сільськогосподарського виробництва, не має постійного доходу і заробітку, інших утриманців і не являється інвалідом. Виходячи з засад розумності і справедливості, матеріального і сімейного стану платника аліментів, враховуючи матеріальний стан одержувача аліментів, суд, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, згідно ст.ст.180, 184 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, але в розмірі 1000 грн. щомісячно на обох дітей, а не 1200 грн., як просить в своєму позові позивачка. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 05 серпня 2014 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial