Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 47093,76 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений Договір №HAXRRX01890010 (заява позичальника), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9216,00 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Так, умовами Договору № HAXRRX01890010 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 9216,00 грн., на строк 07.09.2007 по 07.09.2009 р. включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів вобумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 15 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 545,14 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,5 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв'язку з чим станом на 09.12.2014 року має заборгованість на вищевказану суму. В судове засідання представник позивача не з»явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився (09.02.2015 року, 23.02.2015 року), про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, заперечень проти позовних вимог суду не надавав, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача, вважає доцільним провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши докази по справі дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 07.09.2007 р. між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений Договір №HAXRRX01890010 (заява позичальника), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9216,00 грн. (а.с.7-12). Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Отже, при укладанні договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України, який визначає, що договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 627, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, умовами Договору № HAXRRX01890010 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 9216,00 грн., на строк 07.09.2007 по 07.09.2009 р. включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів вобумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 15 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 545,14 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,5 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Стаття 1054 ЦК України визначає поняття Кредитного договору як: за кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з даної норми закону - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Отже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 629,525,612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON], мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) № HAXRRX01890010, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отже, датою 07.09.2009 р. в Договорі (заяві) № HAXRRX01890010 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань за договором та припинення зобов'язань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) №_HAXRRX01890010 не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давність як - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу. Таким чином, враховуючи що сплата відсотків за Договором № HAXRRX01890010 позичальником повинна здійснюватися щомісячно то і позовна давність за вимогами пов'язаними з стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. За правилами ч.1ст.259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Виходячи з вищенаведеного, необхідно стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п. 5.5 Умов, з 09.12.2009 р. по 09.12.2014 р. за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір% ставки в день * кількість днів прострочення / 100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 09.12.2009 р. по 09.12.2014 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 9216,00 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,28 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам складає, згідно розрахунку: 9216,00 грн. * 0,28% * 1825 днів прострочення / 100 = 47093,76 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного, керуючить ст.ст. 10, 11, 60, 88,212, 215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved