Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

ПАТ «Таскомбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначало, що 27.9.2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є «АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Індустріал-Стиль» укладено договір № КР 65-2007, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2591000 грн., позичальник зобов'язався повернути зазначений кредит та сплатити відсотки за їх користування в розмірі та на умовах визначених кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором не погашена та складає: 4114502,55 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та [PERSON] 27.09.2007 року укладений іпотечний договір № ДЗ 118-07 відповідно до якого банку в іпотеку передано об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе 20 «е», а саме цех № 2 літ М-1-2, інв. № 1716. Позивачу стало відомо, що 31.1.2013 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ОЛ Резерв» укладений договір купівлі-продажу зазначеного приміщення, що є предметом іпотеки, договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], номер запису про право власності 70822. В звязку з тим, що позивач, як іпотекодержатель, не надав згоди на відчуження іпотечного майна, просить визнати договір купівлі-продажу недійсним та повернути сторони в попередній стан зі скасуванням державної реєстрації права власності на спірний об'єкт за ТОВ «БІ ОЛ Резерв» з відновленням реєстрації права власності за [PERSON] В судове засідання представник позивача надав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] та ТОВ «БІ ОЛ Резерв» в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про відкладення судового засідання у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак підтвердження інших судових засідань за їх участю (виклики до суду, судові повістки) до заяв не долучено. Суд вважає дані заяви не підлягаючими задоволенню, оскільки це вже не перша неявка представників в судові засідання без поважних причин, вважає за необхідне провести судовий розгляд за відсутністю представників відповідачів. Представники третіх осіб Центр надання адміністративних послуг, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської радив судове засідання не зявились надали заяви в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З'ясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. 27.9.2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є «АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Індустріал-Стиль» укладений договір № КР 65-2007, відповідно до якого АБ «ТАС-Бізнесбанк» надав ТОВ «Індустріал-Стиль» як позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2591000 грн. Позичальник зобов'язався повернути зазначений кредит та сплатити відсотки за їх користування в розмірі та на умовах, визначених кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором не погашена та складає: 4114502,55 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та [PERSON] 27.09.2007 року укладений іпотечний договір № ДЗ 118-07 відповідно до якого банку в іпотеку передано об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе 20 «е», а саме цех № 2 літ М-1-2, інв. № 1716 (а.с. 6-11). 31.1.2013 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ОЛ Резерв» укладений договір купівлі-продажу зазначеного приміщення, що є предметом іпотеки, договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], номер запису про право власності 70822 (а.с.149-150). Згідно ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це різновид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, між іншим, за умови, якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий об'єкт права власності, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст.316,317,328 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень абз.5 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як вказано у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.ст.316,317,328 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, на момент укладання спірного правочину купівлі-продажу [PERSON] мав статус іпотекодавця, що також підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.3.2015 року по справі № 332/337/15-ц, яким задоволено позов АТ «ТАСКОМБАНК» в тому числі до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про перехід до нього обов'язків іпотекодавця. Згідно ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Відповідно до ст.12. Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Позивач такої згоди не надавав, а відтак договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та ТОВ «БІ ОЛ Резерв» 31.1.2013 року посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] є недійсним з підстав відсутності згоди іпотекодержателя. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved