Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач 11.06.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання на денному відділенні Черкаського коледжу економіки і управління вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» по 30.06.2017 року на контрактній формі у розмірі ? частини доходу батька щомісячно. Ухвалою суду від 27.07.2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено матір позивача - [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Зазначила, що проживає разом із мамою у м. Черкаси в орендованому житлі, батько допомоги у зв'язку з навчанням після досягнення нею повноліття не надає. Іноді допомагають бабуся і дідусь - батьки відповідача, з якими підтримує стосунки навідміну від батька. Навчається на денному відділенні, у зв'язку з чим не має можливості працювати впродовж навчального року, але влітку намагається влаштуватись на роботу, щоб покращити власне матеріальне становище. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - мати позивача - у судовому засіданні позов також підтримала. Вказала, що працює неофіційно у барі, отримує заробітну плату, яка дорівнює десь 2000 грн. на місяць, власного житла вони з дочкою не мають, зареєстровані у с. Мошорине у будинку, належному батькам відповідача, її колишнього чоловіка, але фактично проживають у м. Черкаси, винаймають житло, за яке сплачують близько 1000 грн. на місяць. Навчання платне, батько (відповідач) до повноліття дитини сплачував аліменти, після цього матеріальну допомогу надавати припинив. Представник відповідача позов взагалі не визнав. Вказав, що позивач вже є повнолітньою, має можливість працевлаштуватись, проживає окремо від батька, не скористалась правом на отримання безкоштовно першої вищої освіти. Згідно квитанцій про сплату за навчання, доданих до позову вбачається, що позивач має можливість самостійно оплачувати отримані нею освітні послуги. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності потреби в матеріальній допомозі з боку батька. В свою чергу, на утриманні відповідача знаходяться його батьки пенсійного віку, які хворіють, він проживає один, весь тягар по сплаті комунальних послуг несе самостійно. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано у 2012 році рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області, після чого дівчина залишилась проживати з матір'ю. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття. [PERSON] є студенткою денного відділення Коледжу економіки і управління вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст з 01.09.2014 року зі спеціальності «Правознавство». Термін навчання до [INFO] Виплату стипендії не передбачено. Навчається за власний рахунок (а.с. 3). Згідно договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання інших додаткових освітніх послуг від 14.08.2014 року, який укладено між ВНЗ «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» в особі ректора Шпак Л.О. та матір'ю позивача [PERSON], так як на час вступу у ВНЗ позивач була неповнолітньою, тобто не набула повної цивільної дієздатності (особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності - ч. 3 ст. 203 ЦК України), вартість освітньої послуги становить 6700 грн. на рік (п. 5.2). У судовому засіданні з'ясовано, що позивач та її мати, так само як і відповідач, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Знам'янського району, у житловому будинку батьків відповідача [PERSON] та [PERSON]. При цьому, позивач разом із матір'ю фактично проживають у [ADDRESS] в орендованому житлі, відповідач фактично проживає у [ADDRESS] відомостей з приводу належності вказаного будинку в судовому засіданні не здобуто, представником відповідача не представлено, при цьому останній відзначав, що відповідач сплачує комунальні послуги за адресою проживання, зокрема, електроенергію, оскільки проживає у будинку один. Про інші витрати, які несе відповідач, пов'язані з утриманням будинку, представник відповідача жодних даних суду не надав. Мати [PERSON] офіційно не працевлаштована, з її слів неофіційно працює у барі, отримує щомісячно заробітну плату близько 2000 грн. Проживають разом з донькою в орендованому житлі, зі слів сплачують близько 1000 грн. на місяць. В позанавчальний час, зокрема влітку, [PERSON] іноді займається тимчасовими підробітками. Батько [PERSON] працює оглядачем-ремонтником вагонів 4 розряду у відокремленному структурному підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Знам'янка» Одеської залізниці з вересня 2004 року, середньомісячний дохід, що визначений шляхом поділу сумарного доходу за останні шість місяців на шість (середнє арифметичне) складає 3 105 грн. після відповідних відрахувань (чистий дохід). Водночас, інших дітей не має, проживає сам в окремому будинку. Відомостей щодо незадовільного стану його здоров'я або інших особливих проблем матеріального плану в судовому засіданні не здобуто, так як представником відповідача не представлено. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо знаходження на утриманні його довірителя батьків пенсійного віку, оскільки як з'ясовано у судовому засіданні батьки проживають окремо, отримують пенсію, мають можливість одержувати утримання і від інших дітей, зокрема, сестри відповідача, таким чином вважати, що батьки відповідача повністю знаходяться на його утриманні у суду підстав немає. І хоча сімейним законодавством і встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, аналогічний обов'язок при цьому визначено і для батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, звісно у разі наявності у них відповідної можливості. Тобто маючи обов'язки по відношенню до власних батьків, відповідач так само має і обов'язки щодо власної єдиної дитини. Таким чином судом встановлено, що позивач у зв'язку з продовженням нею навчання у вищому навчальному закладі на денному відділенні на контрактній основі в місті, де немає власного житла, потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відтак, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Як вже відзначалось вище відповідач працює, має стабільний дохід, інших дітей, аліментних зобов'язань не має, а тому надавати доньці матеріальну допомогу може. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі, що складатиме принаймні 1/6 частину його доходу щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, що дорівнюватиме приблизно місячній оплаті за навчання у перерахунку річної оплати шляхом поділу на дванадцять місяців або приблизно половині прожиткового мінімуму на одну особу. Витрати на проживання, супутні витрати, пов'язані з навчанням залишатимуться за [PERSON] та її матір'ю, що аж ніяк не становитиме менше тієї суми, що буде сплачуватись батьком за аліментними зобов'язаннями, виходячи із реальних витрат необхідних для проживання і навчання. Доводи представника відповідача щодо того, що позивач не скористалась правом на безкоштовну вищу освіту, а тому не має права претендувати на аліменти від батька, суд вважає безпідставними, оскільки ним вірно зазначено, що це є саме правом особи, а не обов'язком. Доводи щодо відсутності необхідності в отриманні аліментів цілий рік з огляду на те, що навчальний рік триває лише десять місяців, суд також не приймає до уваги, оскільки можливо позивач і має змогу влітку влаштуватись на роботу, але ж це неможливо спрогнозувати заздалегідь, постійної роботи вона не має, тобто гарантії, що вона влаштується на роботу одразу ж наступного дня після закінчення навчального року - відсутні. Суд звертає увагу сторін, що ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial