Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] від 19.01.2017 року, згідно з яким позивач надав грошові кошти відповідачу. Однак [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору належним чином не виконав. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним п. 3.11 та Додаток №1 до договору №9368950000 від 19.01.2017 року, укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк», в частині встановлення щомісячної комісії за управління кредитом та зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» повернути йому сплачену комісію банку за період 19.01.2017 року по 20.11.2017 року у сумі 8165 грн. 14 коп. В судовому засіданні представник позивача первинний позов підтримав в повному обсязі та заперечував проти зустрічного позову. Представник відповідача в судовому засіданні первинний позов визнав часткового, заперечуючи проти задоволення позову в частині позовних вимого про стягнення заборгованості по комісії за строк з 20.11.2017 року по 23.05.2018 року, а також пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, нарахованої з 22.12.2017 року по 25.05.2018 року; зустрічний позов підтримав у повному обсязі. Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а зарічний повному задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON], укладено договір № 93683950000 від 19.01.2017 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 40040,04 грн., з яких 40000 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на картковий рахунок позичальника, 40,04 грн. на оплату страхового платежу (а.с. 15-23). Відповідно до умов договору позичальник зобовязався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати 19 числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 2912 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 19.07.2019 року (п.п.3.4. 3.5, 3.6 кредитного договору). Відповідно до п. 3.8, 3.9 кредитного договору за користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 28,00% річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 35,00 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та додатку №1 до договору. Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Вказане підтверджується довідками розрахунку заборгованості по кредиту, процентам, комісіям, що надані до позовної заяви (а.с. 30-34). Позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості. Однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив (а.с. 24, 25). Разом з тим, вимоги щодо стягнення заборгованості по комісії за строк з 20.11.2017 року по 23.05.2018 року, а також пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, нарахованої з 22.12.2017 року по 25.05.2018 року є необґрунтованими з огляду на наступне. Стягнення заборгованості по комісії позивач обґрунтовує п.3.11 договору, відповідно до якого позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до договору. В Додатку №1 до договору зазначено, що щомісячна комісія за управління кредитом становить: комісія №1 2,60% від суми кредиту (включається до суми ануітетного платежу) та нараховується виключно у випадку дотримання позичальником виплати страхових платежів, або комісія №2 - 4,18% від суми кредиту (включається до суми ануітентного платежу) у випадку, якщо позичальник не дотримується умов виплати страхових платежів. В графіку платежів зазначений щомісячний розмір комісії це 1001 грн. (комісія №1), або 1651,66 грн. (комісія №2). Крім того, у графіку платежів передбачено ще платіж за надані супутні послуги на користь третіх осіб, пов'язані із страхуванням це 40,04 грн. щомісячно. Так, суд вважає, що первісний позивач незаконно просить стягнути з [PERSON] заборгованість по комісії за період з 20.11.2017р. по 18.05.2018р. у сумі 11883,84грн., у звязку з чим маються підстави для визнання незаконним кредитного договору в частині встановлення оплати щомісячної комісії за управління кредитом. Підставами для визнання кредитного договору у вище зазначеній частині недійсним є вимоги, передбачені ч. 1 ст. 215; ч. 1 ст.203 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 215 ЦК України: 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу... 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам... Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»: 1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. 2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16: Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором пре надання споживчого кредиту, що виникають як дід час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що. встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговуваній кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Як вбачається з кредитного договору, відповідач встановив щомісячну комісію за управління кредитом. При цьому не зазначив, які саме послуги за вказану комісію він надає позивачу. З графіку платежів вбачається, що розмір щомісячного платежу становить 2912,06 грн., з яких: 1912,06 грн. це погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, а 1000 грн. це щомісячна комісія за управління кредитом. Отже, має місце істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, що свідчить про несправедливість умови договору про встановлення щомісячної комісії за управління кредитом, а тому це є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України належним способом порушеного права є визнання правочину недійсним. Крім того, позивач бажає застосувати наслідки недійсного правочину та зобовязати відповідача повернути йому сплачену комісію банку за період з 19.01.2017р. по 20.11.2017р. у сумі 8165,14 грн. Так, з врахуванням вищезазначеного, станом на 25.05.2018 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів становить 36353 грн. 77 коп., з яких: - 30398,48 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмір 8723,51 грн. за строк з 19.12.2017 року по 25.05.2018 року; - 5113,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, у тому числі прострочені заборгованість у розмірі 4361,65 грн. за строк з 20.11.2017 року по 18.05.2018 року; - 526,20 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, нарахована з 22.12.2017 року по 25.05.2018 року; - 315,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, нарахована з 22.12.2017 року по 25.05.2018 року. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав допустивши таким чином заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк». Враховуючи викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 36353 гривні 77 копійок; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору за первинним позовом; визнати недійсним п. 3.11 та Додаток №1 до договору №9368950000 від 19.01.2017 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», в частині встановлення щомісячної комісії за управління кредитом; зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» повернути [PERSON] сплачену комісію банку за період 19.01.2017 року по 20.11.2017 року у сумі 8165 гривень 14 копійок; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» 704 гривні 80 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: partial