Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2007 року № СSS0GА00000300 в розмірі 6164,31 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25 червня 2015 року - 21,17 еквівалентно 130 498,34 грн. та складається з заборгованості за кредитом 5 662,54 дол. США, заборгованості за нарахованими відсотками 174,50 дол. США, заборгованості за комісією -9,96 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 12,52 дол. США, штрафу (фіксована сума) 11,81 дол. США, штрафу (процентна складова) 292,98 дол. США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 грудня 2007 року відповідач отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 14600,00 дол. США на умовах його цільового використання, платності, та повернення шляхом щомісячного внесення в касу банку 206,50 дол. США, однак відповідач систематично порушує умови кредитного договору, в звязку з чим станом на 25 червня 2015 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 466,14 дол. США, по прострочених відсотках 119,74 дол. США, по простроченій комісії - 9,96 дол. США. Відповідач звернувся в суд з зустрічним позовом, в якому просить суд розірвати кредитний договір на підставі ст. 652 ЦК України в звязку з істотною зміною обставин, посилаючись на те, що в Україні змінилась економічна ситуація, в звязку з чим змінилась і його платоспроможність, такого підвищення курсу відповідач передбачити не міг. В звязку з підвищенням курсу щомісячний платіж по кредиту становить 4 600,00 грн., а його щомісячний дохід 5 000,00 грн., тоді як на момент отримання кредиту його дохід становив 600,00 дол. США. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідач та його представник позов визнали частково в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 5 662,54 дол. США, проти решти позовних вимог заперечують категорично, посилаючись на те, що розрахунок боргу, наданого позивачем викликає у них сумнів, свого розрахунку суду не надали. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року сторонами укладено кредитний договір № СSS0GА00000300 у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 14 600,00 дол. США на наступні цілі: 13 000,00 тис. дол. США споживчий кредит, 1 600,00 дол. США на сплату страхових внесків, на умовах його цільового використання, платності, та повернення, обумовлених в п.7 цього договору, терміном погашення по 18 грудня 2017 року та відповідно до графіку погашення, обумовленого в договорі, по 206,50 дол. США. щомісячно. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (ч.2 ст. 615 ЦК України), крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, в результаті чого допустив прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 466,14 дол. США, прострочені відсотки 119,74 дол. США, прострочену комісію 9,96 дол. США, з відповідача на користь позивача слід стягнути достроково всю суму кредиту, відсотків та інші платежі згідно з договором. Що стосується зустрічного позову, в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Статтею 651 ЦК передбачені підстави для зміни або розірвання договору. У судовому порядку ці питання вирішуються, якщо сторони договору не досягли згоди і одна із заінтересованих сторін звернулася з вимогою до суду з двох підстав: має місце істотне порушення договору другою стороною; наявні інші випадки, встановлені договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК). Розірвання договору у звязку із істотною зміною обставин, на що посилається позивач за зустрічним позовом, передбачено ст. 652 ЦК. «Істотна зміна обставин» є оціночною категорією, визначення якої викладене у п. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК, згідно з яким зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Істотна зміна обставин може бути підставою для зміни чи розірвання договору у разі: 1) коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини як істотні; 2) доведення стороною, як саме змінились обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, і чому зміна обставин є істотною; вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач з урахуванням положень процесуального законодавства щодо обовязку доказування повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане; 3) одночасної наявності чотирьох умов, перелічених у ч. 2 ст. 652 ЦК, зважаючи на конкретну ситуацію, акцентуючи увагу на тому, яким чином виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в судовій практиці розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин. Відповідно до п. 15 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Пунктом 16 цієї Постанови визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Позивач не довів, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК, що є обовязковою умовою для вирішення питання про розірвання договору. Крім того, зменшення прибутків позивача не є обставиною, яку можна віднести до форс-мажорних, а фінансова криза є явищем, яке не належить до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача необхідності виконувати умови укладеного договору, тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 304,98 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 550, 625, 651, 652, 1054 ЦК України та

Outcome: approved