Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач 01 жовтня 2021 року звернулась в суд із позовом до [PERSON] зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим що згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2021 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 300 гривень щомісячно до повноліття дитини. Даного розміру аліментів не достатньо для забезпечення дитини. З 02 серпня 2021 року вона знаходиться у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, тому не має жодних доходів. За наведених обставин просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на сина в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явилась, суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року розірвано. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 липня 2008 року. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2021 року, судом присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Наказом директора благодійної організації «Благодійний фонд «Карітас-Івано-Франківськ УГКЦ» № 46/В від 02 серпня 2021 року [PERSON] з 02 серпня 2021 року по 05 грудня 2021 року надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2021 року). Із матеріалів справи вбачається що після ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач народила дитину, знаходиться у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами, тобто її майновий стан як одержувача аліментів змінився у сторону погіршення, так вона позбавлена можливості працювати та отримувати доходи. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач правом заперечити проти позову та надати суду докази на спростування позовних вимог не скористався. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2021 року по справі № 344/11219/20 та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору на користь держави. На підставі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved