Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.01.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення кредиту, встановлені строком дії картки. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Станом на 19.12.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 874 грн. 26 коп. Просить суд, стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі 11 874 грн. 26 коп., а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення кредиту, встановлені строком дії картки. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Станом на 19.12.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 874 грн. 26 коп. (а.с. 5,6). Однак, щодо стягнення заборгованості за пенею, то слід зазначити, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14 позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від обумовлення сторонами в договорі іншого, більш тривалого строку. Судом розяснено, що за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що нарахована позивачем пеня підлягає стягненню лише в межах одного року, тобто в розмірі 1300 грн. З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 368 грн. 03 коп., з яких: 2371 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 655 грн. 25 коп. заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом; 1300 грн. 00 коп. нарахованої пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 541 грн. 63 коп. штраф (процентна складова). Отже, відповідач істотно порушив вимоги ст. ст. 509, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1055, 1054 ЦК України, умови Кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial