Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач 02.10.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). В обґрунтування позову зазначив, що 19.12.2011 року між позивачем та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/1004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ауді», державний № [NUMBER]. 18.11.2012 року, в м. Києві, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Ауді», державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мазда» державний № [NUMBER], під керуванням відповідача. 30.11.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. 19.11.2012 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав при цьому усі необхідні документи. 11.12.2012 року позивачем на підставі рахунку № 12112233 від 22.11.2012 року було складено страховий акт № ДККА-21971 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Позивач на підставі вищевказаних документів здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 163441 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок одна) гри. 53 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 16435 від 12.12.2012 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 163441 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок одна) гри. 53 коп., відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та сплачений судовий збір в розмірі 1 634,41 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує (а.с.110 - клопотання). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була неодноразово повідомлена у встановленому законом порядку ( а.с.100,101,107-109 - повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надавала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 19.12.2011 року між позивачем та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/1004 (а.с.17 - копія договору), предметом якого є страхування транспортного засобу «Ауді», державний № [NUMBER]. Згідно довідки №9109410 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.26 - копія довідки), 18.11.2012 року, в м. Києві, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Ауді», державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мазда» державний № [NUMBER], під керуванням відповідача. 30.11.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, що підтверджується Постановою Голосіївського районного суду м. Києва (а.с.28 - копія Постанови). 19.11.2012 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.29-30 - копія заяви) й надав при цьому усі необхідні документи, а саме: обставини настання події (а.с.31), акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с.32-33). 11.12.2012 року позивачем на підставі рахунку № 12112233 від 22.11.2012 року (а.с.37-40 - копія рахунку) було складено страховий акт № ДККА-21971 (а.с.34 - копія страхового акту) та розрахунок страхового відшкодування (а.с.35 - копія розрахунку) до нього. Позивач на підставі вищевказаних документів здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 163441 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок одна) гри. 53 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 16435 від 12.12.2012 року (а.с.42 - копія платіжного доручення). Відповідно до ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування ». Відповідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та сплачений судовий збір. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved