Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач 09.08.2018 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на такі обставини. Вона з 14.02.2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З серпня 2018 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та проживають окремо, нею подано до суду заяву про розірвання шлюбу. Дитина з вказаного часу проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по нагляду за дитиною до досягнення ним трьохрічного віку, додаткових джерел доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку їй не надає, хоча має постійне місце роботи та систематично отримує заробітну плату. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Ухвалою про відкриття провадження від 28.08.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи наявний відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів, що надійшов на адресу суду 13.09.2018 року. У своєму відзиві відповідач просить зменшити розмір аліментів на утримання позивача до 1/10 частини його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування відзиву посилався на те, що він утримує свою матір [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи, працювати не може і потребує його турботи та матеріальної допомоги. Крім того, при стягненні з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку та на утримання дружини у такому ж самому розмірі, унеможливить добровільне утримання його матері. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 28.08.2018 року також було встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, згідно вимог ч.ч. 3 та 5 ст. 178 ЦПК України, однак відповіді на відзив від [PERSON] до суду подано не було. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], 13.07.2017 року (а.с.7-8). Згідно довідки Квартального комітету № 13 від 09.08.2018 року, позивач та її малолітня дитина - [PERSON], [INFO] проживають за однією адресою - м. Нікополь, вул. Херсонська, буд. 227 (а.с. 3). Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 4), має матеріальні труднощі та потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, хоча працює та систематично отримує заробітну плату. Згідно судового наказу, виданого Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області 17.09.2018 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу) до повноліття дитини. Згідно ч. 3 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Посилання відповідача на те, що він утримує матір, надає їй добровольну допомогу суд до уваги не приймає та не може їх покласти в основу рішення, оскільки зазначені обставини не позбавляють відповідача від обовязку утримувати дружину, яка є тимчасово непрацездатною та потребує матеріальної допомоги чоловіка. Крім того, належних та достовірних доказів, які б підтверджували доводи відповідача саме про утримання ним матері та наданні їй матеріальної допомоги, суду не надано. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, та з урахуванням того, що з відповідача на день розгляду справи вже стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частин його заробітку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, що буде відповідати інтересам обох сторін. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704,80 грн. \~\~\~\~

Outcome: partial