Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 58\~689,88 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 24.09.2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNI0AR100260296, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 72\~719,50 грн. на термін до 23.09.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 01.11.2011 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 58\~689,88 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 33\~661,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5\~223,93 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 11\~981,78 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 4\~789,48 грн., а також суми фіксованої частини штрафу у розмірі 250,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 2\~782,85 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNI0AR100260296 від 24.09.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. Виходячи з вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом, а також судові витрати по справі. 15.07.2015 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволенні у повному обсязі (а.с.140-142). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2016 року заочне рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с.164-165). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити, зазначивши, що договір він не підписував, а відтак відсутні підстави для стягнення з нього коштів, а вимоги банку до нього є безпідставними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію кредитно-заставного договору № DNI0AR100260296 від 24.09.2008 року, у відповідності до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 72\~719,50 грн. на термін до 23.09.2015 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с.6-12). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 72\~719,50 грн., та відповідно до вказаного договору зобовязався повертати заборгованість щомісяця. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 01.11.2011 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 58\~689,88 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 33\~661,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5\~223,93 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 11\~981,78 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 4\~789,48 грн., а також суми фіксованої частини штрафу у розмірі 250,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 2\~782,85 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 58\~689,88 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач [PERSON] повинна відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 586,90 грн. Щодо позовних вимог, предявлених до [PERSON], то в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNI0AR100260296 від 24.09.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір поруки № DNI0AR100260296 від 17.09.2008 року (а.с.15). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Однак, як вбачається із висновку експерта № 5752-16, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 23.03.2017 року, підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель Підпис___» договору поруки № DNI0AR100260296 від 17.09.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель Підпис___» договору поруки № DNI0AR100260296 від 17.09.2008 року виконаний з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] (а.с.225-230). Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа яка, вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. А відтак, оскільки [PERSON] не підписував договір поруки № DNI0AR1002602962 від 17.09.2008 року і, як наслідок відсутнє його вільне волевиявлення на укладення цього договору, то, відповідно, кредитний договір № DNI0AR100260296 від 24.09.2008 рокуне породжує правових наслідків для відповідача [PERSON], а тому і позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором є безпідставними, і у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, з позивача на користь відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати, які полягають у витратах, повязаних із проведенням судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3\~523,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial