Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

ПАТ «ОТП Банк» 30 березня 2016 року звернулось до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилалось на те, що 01 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (найменування якого було змінено на ПАТ «ОПТ Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-313/026/2008, за умовами якого банк надав, а відповідач отримала у кредит грошові кошти у розмірі 249\~900,00 доларів США. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у останньої виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 11 лютого 2016 року становить 93\~602,13 доларів США, що еквівалентно 2\~545\~878,67 грн., яку представник позивача просив суд, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору (а. с. 4-6, 33-35). Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали даної цивільної справи судом були встановлені наступні факти: 01 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (найменування якого було змінено на ПАТ «ОПТ Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-313/026/2008, за умовами якого банк надав, а відповідач отримала у кредит грошові кошти у розмірі 249\~900,00 доларів США зі сплатою 5,99% річних та строком повернення до 03 вересня 2018 року (а. с. 7-10). З розрахунку заборгованості, наданому представником позивача вбачається, що станом на 11 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором № МL-313/026/2008 від 01 вересня 2008 року становить 93\~602,13 доларів США та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 73\~544,07 доларів США (еквівалент 200320,67 грн.) та заборгованості за відсотками за користування кредитом у період з 05 травня 2014 року по 10 лютого 2016 року включно у розмірі 20\~058,06 доларів США (еквівалент 545\~557,95 грн.) (а. с. 11). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК України. Таким чином, оцінюючі докази, досліджені у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що під час розгляду даної цивільної справи знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором № МL-313/026/2008 від 01 вересня 2008 року, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 93\~602,13 доларів США, що еквівалентно 2\~545\~878,67 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 38 188,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved