Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

позивач 06.11.2019 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 013958 виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 87 від 20.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 455 та скасувати запис про його реєстрацію, а також визнати за нею право на земельну часку (пай) площею 2,04 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі сертифікату [NUMBER] виданого 14.08.1996 за № 1454, в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 06.10.2010 секретарем Долинянської сільської ради Городоцького району Львівської обалсті та зареєстрований за № 25, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , тобто мама позивача, яка дня смерті постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем. [INFO] померла її мама [PERSON] , яка за життя розпорядилася своїм майном і зокрема склала заповіт, посвідчений 06.10.2010 секретарем Долинянської сільської ради Городоцького району Львівської обалсті та зареєстрований за № 25, згідно якого все своє майно заповіла їй. Вказує, що у визначений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса заявою про прийняття спадщини але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме земельну ділянку площею 1,9396 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з тих підстав, що правовстановлюючий документ - Державний акт по право власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] . Вказане змушує позивача звертатися до суду про визнання Державного акту недійсним та про визнання права на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою судді від 07.11.2019 провадження у справі відкрито. Представник позивача 11.12.2019 подала до суду заяву в якій просила про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю та не заперечувала винесення рішення на стадії підготовчого засідання, у разі визнання позову відповідачем (а.с.35). Відповідач - представник Долинянської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, подавши листа про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнає (а.с.34). Третя особа у справі - представник Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області до суду також не з`явився, причини неявки суду не відомі. Третя особа - представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , згідно копії свідоцтва про смерть від 20.05.1997, серія [NUMBER] та [INFO] померла [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 14.09.2018, серія [NUMBER] , актовий запис № 14 (а.с. 8, 9). Згідно свідоцтва про право на спадщину посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. № 303 від 04.04.2019, за життя [PERSON] розпорядилася своїм майном і зокрема склала заповіт, що посвідчений 06.10.2010 секретарем Долинянської сільської ради Городоцького району Львівської області та зареєстрований за № 25, яким все своє майно заповіла доньці [PERSON] (а.с. 11,12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. Спадкове майно в тому числі складалося із земельної ділянки площею 1,9396 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкованої спадкодавцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 013958, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 87 від 20.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 455 (а.с. 18). Датою видачі вищезазначеного акту є 20.02.2002, тобто через п`ять років після смерті [PERSON] . Таке унеможливлює отримання для позивачки свідоцтва про право на спадщину і дає підстави визнати такий Державний акт недійсним та скасувати його реєстрацію. Із листа приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. № 96/02-31 від 14.03.2019 (а.с.10) убачається, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - Державний акт на право приватної власності виданий після смерті [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55728832 від 04.04.2019 після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 63899901 від 14.03.2019 (а.с.14). Відповідно до Витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) Монастирецькою сільською радою, виданого управлінням Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області за [PERSON] значиться зареєстрованим Сертифікат [NUMBER] № 1454 від 14.08.1996, який виданий на підставі розпорядження голови Городоцької РДА Львівської області № 589 від 22.07.1996, відповідно до якого їй належало право на земельну частку (пай) розміром 2,04 умовних кадастрових гектари (а.с.19). За ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість слід вважати їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, визнання відповідачем факту порушення законодавства під час видачі вказаного акту на право приватної власності на землю, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання судового збору, суд залишає такий за позивачем.

Outcome: approved