Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2008 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в особі виконавчого директора Снігур Г.І. та позичальником - [PERSON] , поручителями - [PERSON] , [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 19/1, відповідно до умов якого отримано кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн., зі сплатою 45 % річних за користування кредитом, терміном на 24 місяці, з 14 січня 2008 року по 13 січня 2010 року. Стверджує, що остання сплата кредитної заборгованості у сумі 1700,00 грн. відбулась 23.10.2008 року, відтак, станом на 20.12.2019 року заборгованість за договором кредиту-поруки № 19/1 від 14.01.2008 року складає 27988,77 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 18044,51 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9944,26 грн. Вважає, що відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання, визначені п. п. 1.1., 2.2, 2.3. договору. Позивач зазначає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] згідно з п.п. 5.1-5.4 договору кредиту-поруки виступили перед спілкою поручителями відповідача [PERSON] та не виконали своїх обов`язків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у зв`язку з чим солідарно з відповідачем [PERSON] відповідають перед спілкою за його зобов`язаннями. З посиланням на викладене Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 27988,77 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 року було прийнято подану позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження по цивільній справі за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу та призначено судове засідання. Крім того, при відкритті провадження у справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі. Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали. Будь-яких заяв та клопотань від учасників судового розгляду не надійшло. Представник позивача - КС «Тур`я» у судове засідання не з`явився, причини неприбуття суду не повідомив. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями та розміщення публікації на сайті Судова влада України, про причини неявки та зміну адрес місця проживання суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Поштові відправлення з судовими повістками, які скеровувалися відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виклик до суду у судові засідання 01.07.2020 року та 27.07.2020 року, містять довідки об`єкту поштового зв`язку про відсутність цих осіб за адресами місця реєстрації, відтак, відповідачам в силу п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повістки про виклик до суду вважаються врученими. Судове засідання у справі було призначене на 27.07.2020 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Частина 5 статті 259 ЦПК України передбачає, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, тому датою складання повного рішення є 29.07.2020 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з матеріалів справи, 14.01.2008 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в особі виконавчого директора Снігур Г.І., позичальником - [PERSON] та поручителями - [PERSON] , [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 19/1, згідно з умовами якого спілка зобов`язалася надати позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 25000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором, а [PERSON] , [PERSON] виступили поручителями по вказаному договору. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору кредит надається терміном на 24 місяці з 14 січня 2008 року по 13 січня 2010 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи копією видаткового касового ордера від 14 січня 2008 року № 119 (а.с. 10). За умовами договору кредиту-поруки від 14.01.2008 року № 19/1 [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов`язання солідарно з [PERSON] відповідати у повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником свого обов`язку за кредитним договором. Так, відповідно до п. 5.1 договору кредиту-поруки від 14.01.2008 року № 19/1 поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, неустойки, збитків у тому числі - упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Згідно з пунктом 8.1 договору кредиту-поруки від 14.01.2008 року № 19/1 сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до картки платежів по гривневому кредиту згідно з договором кредиту-поруки від 14.01.2008 року № 19/1 [PERSON] взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.12.2019 року має заборгованість у розмірі 27988,77 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 18044,51 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9944,26 грн. (а.с. 8). За приписами ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що позичальник не виконав умови договору кредиту-поруки від 14.01.2008 року № 19/1 щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за кредитними коштами процентів, наведена обставина є підставою для стягнення у солідарному порядку з позичальника та поручителів отриманих позичальником коштів та процентів за користування кредитом. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд за результатами касаційного перегляду рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2017 року (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2018 року у справі № 308/9288/16-ц). Суд бере до уваги, що відповідачами до суду не подано відзиви або заперечення на позов, так само як і не надано контрозрахунків щодо сплати ними коштів за даним кредитом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову та стягнення солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» 27988,77 грн., з яких 18044,51 грн. основної заборгованості та 9944,26 грн. процентів за користування кредитними коштами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає сплаті судовий збір в сумі 2102 грн., а саме, з першого відповідача - 700,67 грн., з другого відповідача - 700,67 грн., з третього відповідача - 700,67 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved