Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» звернулося до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 23.06.2010 року близько 15 год. 00 хв. на пр. Вернадського - вул. Малом'ясницькій в м. Харкові сталося зіткнення автомобіля марки РУТА А0482 СПГ, держ. № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (власник - [PERSON].) з автомобілем марки HONDA CIVIC, держ. № [NUMBER], під керуванням водія-власника [PERSON]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.08.2010 року по справі № 3-2941/10 водія [PERSON] піддано адміністративній відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00грн. Цивільно-правова відповідальність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу РУТА А0482 СПГ, держ. № [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в Харківській філії ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» (правонаступником якого є ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО») за полісом № ВС/1180315 від 26.10.2009 року. Між ВАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 499682 від 30.09.2009 року щодо автомобіля марки HONDA CIVIC, держ. № [NUMBER]. ВАТ НАСК «ОРАНТА» звернулося до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» з Заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, вих. № 09-06-02/19127 від 18.07.2011 року на підставі полісу № ВС/1180315 від 26.10.2009 року. Платіжним дорученням № 8486 від 24.10.2013 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 5 658,77 грн. ВАТ НАСК «ОРАНТА». Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент укладання полісу, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Представник позивача Мар’єнков О.М., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив про обставини викладені вище, та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, будь-яких заяв не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Відповідач фізична особа підприємець [PERSON] до суду з'явився, через канцелярію суду подав письмові заперечення. Проти позову в частині, що стосується нього, заперечував в повному обсязі по наступним мотивам. По-перше, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/1180315 на автомобіль Рута А0482 СПГ держ. № [NUMBER] не укладав, підпис на полісі за свій не визнає, вказаний телефон в реквізитах сторін, як телефон страхувальника не визнає. По-друге, заяву про намір укласти договір страхування, відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування» страховику не подавав. По-третє, протокол проходження автомобілем Рута А0482 СПГ держ. № [NUMBER] Обов'язкового Технічного Контролю відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух» під час укладення договору страхування страховику не подавав. По-четверте, у власності чи користуванні автомобіль Рута А0482 СПГ держ. № [NUMBER] ніколи не мав. По-п'яте, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» не є правонаступником ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». По-шосте, позивач здійснив виплату страхового відшкодування по полісу № ВС/1180315 всупереч ст. 25 Закону України «Про страхування» без його письмової заяви як страхувальника та в порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування. По-сьоме, позивачем не додано до матеріалів позову всіх необхідних документів на підставі яких було укладено договір страхування, в тому числі відсутній від його імені та за його підписом необхідний страховий платіж. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до повного задоволення позову виходячи з наступного. Судомо встановлено та не заперечується сторонами, що 23.06.2010 року близько 15 год. 00 хв. на пр. Вернадського - вул. Малом'ясницькій в м. Харкові сталося зіткнення автомобіля марки РУТА А0482 СПГ, держ. № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (власник - [PERSON].) з автомобілем марки HONDA CIVIC, держ. № [NUMBER], під керуванням водія-власника [PERSON]. Згідно Довідки Відділу Державтоінспекції ГУМВС України в Харківській області, вих. № 52/1/3192 від 24.06.2010 року на водія [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.08.2010 року по справі № 3-2941/10 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, порушенні ПДР України та піддано адміністративній відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00грн. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Цивільно-правова відповідальність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу РУТА А0482 СПГ, держ. № [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в Харківській філії ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» за полісом № ВС/1180315 від 26.10.2009 року. Згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 20 квітня 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», Харківська філія ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» перейменована в Харківську філію ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО». ВАТ НАСК «ОРАНТА» звернулося до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» з Заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, вих. № 09-06-02/19127 від 18.07.2011 року на підставі полісу № ВС/1180315 від 26.10.2009 року. Між ВАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 499682 від 30.09.2009 року щодо автомобіля марки HONDA CIVIC, держ. № [NUMBER]. Підставою для встановлення характеру та розміру шкоди, що заподіяна власнику автомобіля марки HONDA CIVIC, держ. № [NUMBER], ВАТ НАСК «ОРАНТА» взяло Дослідження № [NUMBER] - 05.07/2 від 05.07.2010 року на суму 8 676,87грн. На підставі вищевказаних документів ВАТ НАСК «ОРАНТА» зробило розрахунок страхового відшкодування та сплатило власнику пошкодженого майна страхове відшкодування в сумі 7 736,87грн., про що свідчать Платіжне доручення № 25520 від 30.11.2010 року та Реєстр переказів № 7120 від 30.11.2010 року. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збиток. Розглянувши дану заяву на виплату страхового відшкодування ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» зробило розрахунок страхового відшкодування, що підлягає сплаті, затверджений Страховим актом № 000009565/02 від 14.10.2013 року на суму 5 658,77грн. ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» здійснило страхове відшкодування ВАТ НАСК «ОРАНТА», що підтверджується Платіжним дорученням № 8486 від 24.10.2013 року і яке підлягає стягненню в регресному порядку з відповідачів. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент укладання полісу, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Судом встановлено, що на момент подання позовної заяви до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» не надходило заяв чи повідомлень ані від страхувальника за Страховим полісом № ВС/1180315 (ФОП [PERSON]), ані від [PERSON] чи їх законних представників. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент укладання полісу, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. 13.11.2013 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» надіслало Претензію, вих. № 220/13-8 від 12.11.2013 року обом відповідачам. 25.11.2013 року ФОП [PERSON] надав ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» письмову відповідь на Претензію, в якій пояснив, що не має жодного відношення до автомобіля марки РУТА А0482 СПГ, держ. № [NUMBER] та Поліс ОСЦПВВНТЗ № ВС/1180315 від 26.10.2009 року в ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» (нині - ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО») не укладав. Натомість 26.10.2009 року між ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» та [PERSON] було укладено два поліси ОСЦПВВНТЗ: № ВС/1180315 на автомобіль РУТА А0482 СПГ, держ. № [NUMBER] та № ВС/1180314 на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, держ. № [NUMBER]. Укладання Полісу ОСЦПВВНТЗ № ВС/1180314 на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT [PERSON] не оспорює та підтверджує, що даний автомобіль страхував в ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». Згідно ст. 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В судовому засіданні та в матеріалах справи доводи відповідача ФОП [PERSON] проти позову не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, окрім випадків, передбачених законом. Так, судом відхиляється твердження відповідача, щодо не укладення ним полісу страхування. До суду від відповідача клопотання про проведення почеркознавчої експертизи стосовно спростування його підпису на страховому полісі не надходило. Суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та обов'язками, твердження про неналежність йому підпису суд сприймає, як спробу уникнути майнової відповідальності. Підписи на обох полісах страхування, автомобіля Рута та автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, суд за своїм внутрішнім переконанням визнає як ідентичні та належні одній особі - [PERSON] Також суд відхиляє довід відповідача про не укладення ним полісу у зв'язку з неподанням заяви про намір укласти договір страхування, оскільки згідно ст. 18 «Укладення та початок дії договору страхування» Закону України «Про страхування» та ст. 17 «Укладення договору страхування» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в обов'язковому порядку не вимагається подання страхувальником заяви про намір укласти поліс. Як пояснив представник позивача за технологією укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності подання такої заяви не вимагається. Також суд відхиляє довід відповідача про необхідність під час укладення договору страхування протоколу проходження обов'язкового технічного контролю, оскільки на час укладення полісу такого припису в статті 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було. Відповідач навів посилання на діючу на теперішній час редакцію ст. 17, проте відповідно до ст. 5 «Дія актів цивільного законодавства у часі» Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже суд повинен вирішувати спір на підставі редакції закону, яка діяла на час укладення страхового полісу. Також суд, відхиляє довід відповідача стосовно того що він не міг виступати страхувальником, оскільки не був власником чи законним користувачем автомобіля Рута, оскільки згідно поняттю «страхувальники», закріпленого в ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Отже ФОП [PERSON] міг виступати в ролі страхувальника по неналежному йому автомобілю Рута. Не приймає суд також довід відповідача про те що ГАРАНТ-АВТО не є правонаступником Дженералі Гарант, оскілки згідно змісту ст. 1.1. Статуту ВАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» вбачається, що цей Статут регулює діяльність ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-АВТО» (далі за текстом - «Товариство»), ідентифікаційний код 16467237, створеного як Відкрите акціонерне товариство Українська страхова компанія «Гарант-АВТО», ідентифікаційний код 16467237, яке було зареєстроване Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 26.03.1992 року, реєстраційний номер при включенні до Єдиного державного реєстру 1070 120 0000 000869, перейменованого у ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ДЖЕНЕРАЛІ ГАРАНТ», згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 10 листопада - 04 грудня 2006 року про перейменування та яке продовжує свою діяльність як ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-АВТО» згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 20 квітня 2011 року про перейменування. Товариство несе права та обов'язки Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» до повного їх виконання. Товариство несе права та обов'язки ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ДЖЕНЕРАЛІ ГАРАНТ» до повного їх виконання. Не приймає суд також довід відповідача про здійснення ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» виплати страхового відшкодування ВАТ НАСК «ОРАНТА» без його письмової заяви та в порушення встановлених строків виплати, оскільки згідно п. «ґ» ст. 38 «Регресний позов страховика та МТСБУ» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика повернути сплачене страхове відшкодування, якщо не було звернення до нього ні від страхувальника або ні від водія. Отже відсутність заяви страхувальника не може стати на заваді виплати страхового відшкодування. Суд вважає, що відносини які виникли між ВАТ НАСК «ОРАНТА», [PERSON] та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» є суброгацією. Строк позовної давності (три роки) починає свій перебіг від дня коли настав страховий випадок (сталася ДТП - 23.06.2010 року). ОРАНТА виплатила (30.11.2010 року) та звернулася (18.07.2011 року) з суброгаційною вимогою до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в межах 3-х років. В свою чергу відносини, які виникли між ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», [PERSON], ФОП [PERSON] є регресом. І строк позовної давності (три роки) починає свій перебіг від дня сплати (24.10.2013 року) ГАРАНТ-АВТО страхового відшкодування ОРАНТА. Окрім того, суд зазначає, що заперечень від відповідача стосовно розміру страхового відшкодування, порядку його визначення та сплати до суду не надходило. Також суд відхиляє довід відповідача стосовно відсутності від його імені та за його підписом необхідного страхового платежу, оскільки предметом доказування дана обставина не являється. Згідно платіжного доручення № 982 від 10.02.2014 року, позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 79,88 Цивільного процесуального кодексу України. З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору по 121,80грн. з кожного На підставі викладеного,

Outcome: approved