Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02 вересня 2005 року [PERSON] 05 вересня 2005 року отримав кредит у розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 20 лютого 2013 року складає 28792,91 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 4016,57 грн., заборгованість за процентам за користування кредитом - 22929,06 грн., а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1347,28 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 287,93 грн. Представник позивача Пархоменко М.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та пояснення у письмовому вигляді. Вказує на те, що проти позову заперечує та посилаючись на норми законодавства просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 599, 610, 625, 529 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання;боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Матеріалами справи встановлено, що 02 вересня 2005 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає договір між ним та банком. Із заяви про відкриття карткового рахунку вбачається, що [PERSON] був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, з якими погодився та засвідчив особистим підписом. В цій же заяві та умовах та правилах надання банківських послуг визначено, що погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки. Згідно п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг, картковий рахунок відкривається на невизначений строк. Відповідно до п. 9.12 - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Таким чином, з урахуванням положень договору та фактичних обставин справи, суд не може прийняти заяву відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки платіжна картка, за умовами договору видана на невизначений строк, відповідач банку про припинення дії договору та закриття карткового не заявляв, тому договір автоматично пролонговано та договір є діючим. Пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких він укладався, зокрема, щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20 лютого 2013 року сума заборгованості за кредитом [PERSON] становить 28792,91 грн. та відповідно до розрахунку заборгованості складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4016,57 грн., заборгованості по процентів за користування кредитом у розмірі 22929,06 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1347,28 грн. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, суд вважає необхідним відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у його вимогах до відповідача щодо стягнення фіксованої суми штрафу за порушення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у договорі від 02 вересня 2005 року, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України, тобто неустойкою не може бути фіксована сума штрафу. Крім того, виходячи з вимог банку, за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON]. заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2005 року станом на 20 лютого 2013 року, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4016,57 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22929,06 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1347,28 грн., а всього 28292,91 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а у разі задоволення позову частково - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 282,93 гривні. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial