Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Подано позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу в сумі 80000 грн. Позов, з посиланням на укладений між сторонами договору позики від 13 лютого 2014 року обґрунтовано тим, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно 80 000 гривень по курсу Національного Банку України на день укладання договору. [PERSON] позичав гроші під заставу рухомого майна - автомобіля PORSHE CAYENNE, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, який належить йому на підставі реєстраційного талону серія [NUMBER] від 14 лютого 2014 року зареєстрований на [PERSON] 14.02.2014 р. реєстраційний номер [NUMBER], адреса: [ADDRESS]. Сторони визначили, що позичені кошти будуть повернуті до 31 січня 2014 року. Крім того даний автомобіль був перереєстрований на [PERSON], який надав позивачу розписку на повернення грошових коштів та копію технічного паспорту, де зазначено, що автомобіль PORSHE CAYENNE реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за ним. В червня 2014 року позивач звернувся до відповідача-1 із вимогою про повернення позики, однак станом на день звернення з позовом гроші позивачу не повернуті У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач-1 у судове засідання не з'явився, надав суд заяву, згідно якої не визнає позов. Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. З урахуванням наявних в справі матеріалів, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності відповідача-2. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка. Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник), [PERSON] (Поручитель) укладено договір позики, згідно якого Позикодавець передає у власність Позичальнику автомобіль PORSHE CAYENNE, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн. а Позичальник зобов`язується повернути автомобіль у визначений строк. Сторони узгодили, що позика надається строком з 10 лютого 2014 року по 14 липня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань позикодавця за договором, Поручитель поручився перед Позикодавцем за повне виконання Позичальником умов договору. Відповідальність поручителя є солідарною. У випадку невиконання Позичальником умов договору, позикодавець повідомляє про це поручителя, шляхом направлення письмової вимоги. Водночас, того-ж дня, на виконання договору позивачем в частині передачі майна, згідно розписки від 10 лютого 2014 року, [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 грн. (еквівалент 10000 доларів США), за автомобіль PORSHE CAYENNE, реєстраційний номер [NUMBER], оформлений на відповідача-1 згідно довідки-рахунку [PERSON] в строк до 14 липня 2014 року. Розглядаючи вимоги про стягнення з відповідача-1 грошових коштів в сумі 10000,00 доларів США (еквівалент 80000 грн. станом на день укладання договору) суд доходить наступного. Згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У відповідності до положень ст.694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Таким чином, суд доходить до висновку, що з урахуванням розписки та договору, між сторонами фактично укладено договір купівлі-продажу з розстроченням платежу, предметом якого є автомобіль за ціною 80 000,00 грн. Про наведене свідчить також і факт реєстрації права власності автомобіля PORSHE CAYENN на відповідача 14 лютого 2014 року. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Правилами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Нормою ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Приписами ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ст.638 ЦК України). У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов договору, станом на 20 листопада 2011 року, відповідачем сума платежу за договором в повному обсязі не повернута. Таким чином, оскільки зобов`язання по сплаті позивачу суми грошових коштів відповідачем не виконано, наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості. Приписами ст.524 ЦК України зазначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Позивач та відповідач визначили, що грошовим еквівалентом зобов'язання буде іноземна валюта - долар США. У відповідності до офіційного курсу НБУ станом на день укладання угоди, курс долара США по відношенню до гривні складав 852,82 грн. за 100 доларів США. Оскільки згідно розписки вбачається, що відповідач отримав грошові кошти в розмірі 80000,00 грн., то суд не може прийняти до уваги визначення еквівалента в іншій валюті в розмірі 10000 доларів США, оскільки розмір означеного еквіваленту не відповідає дійсності, внаслідок чого вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме - в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 80 000,00 грн. Щодо вимог про солідарного стягнення з відповідача-2 грошових коштів суд зазначає наступне. З матеріалів справи не вбачається, направлення позивачем відповідачу-2 повідомлення про необхідність сплати суми боргу, направлення якої передбачено п.6.5. Договру. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Оскільки означеної вимоги поручителю не пред`явлено, про що свідчить, зокрема і відсутність посилань на це в позові, то і право на солідарне стягнення заборгованості з відповідача-2 у позивача не виникло. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів з відповідача-2 задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial