Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № VOP0CC9GD60009 від 17.08.2011 року в розмірі 38343 грн. 47, та судові витрати в розмірі 383 грн. 43 коп.. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № VOP0CC9GD60009 від 17.08.2011 року між Банком та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється кожного місяця у строки та в порядку передбаченому кредитним договором. Банк свої зобов»язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з вищевказаним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 18.04.2014 року має заборгованість 38343 грн. 47 коп., яка складається з: - 2702 грн. 12 коп. заборгованість за кредитом; 4 грн. 75 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3123 грн. 39 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 30211 грн. 14 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1802 грн. 07 коп. штраф (процентна складова) яку позивач просить стягнути. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема визнає лише заборгованість за кредитом, а що стосується позовних вимог в частині нарахування пені то в цій частині просить відмовити. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № VOP0CC9GD60009 від 17.08.2011 та правил надання продукту кредитних карт [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому право позивача підлягає судовому захисту. Умовами вказаного вище кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, яку відповідач як боржник повинен передати позивачу у звязку із порушенням зобов'язання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про зменшення неустойки суди повинні обєктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобовязання; причини неналежного виконання зобовязання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 17.08.2011 року отримав кредит у позивача в розмірі 10000 грн., заборгованість за яким складає 38343,47 грн., розмір же пені за несвоєчасність виконання зобов»язань складає 30211,14 грн. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач відповідно до укладеного ним кредитного договору зобовязався сплачувати неустойку у вигляді пені у відповідному розмірі, однак, тяжке матеріальне становище, свідчить про те, що відповідач не в змозі сплатити нараховану йому пеню, що на думку суду, є обставиною для зменшення суми неустойки. При вирішенні розміру пені, яку слід стягнути з відповідача, суд також враховує співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення, а також вимоги розумності і справедливості і вважає за можливе зменшити суму неустойки до 2000 грн. З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № VOP0CC9GD60009 від 17.08.2011 року, яка складається з непогашеної суми кредиту в розмірі 2702,12 грн., несплачених відсотків у розмірі 4,75 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 3123,39 грн., несплаченої пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 2000,00 грн. та несплаченого штрафу в розмірі 2302,07 грн., а всього 10132,33 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями.

Outcome: approved