Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 22.02.2013 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 8900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Зазначає, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 01.06.2016 року має заборгованість у розмірі 17397,82 грн., з яких: 8866,95 грн. тіло кредиту; 1959,21 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 6302,15 грн. нарахована пеня; штрафи, нараховані відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина); 804,66 грн. штраф (процентна складова), з них 2185,15 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року (дата зміни облікових правил банка). Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.02.2013 року в розмірі 17397,82 грн. та судові витрати у розмірі 1372 грн. сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, однак подала через канцелярію суду клопотання від 26.11.2018 року, в якому просить відмовити у задоволенні позову банку про стягнення 17397,82 грн. Також зазначила, що у разі визнання позовних вимог банку просить розстрочити виконання рішення суду на пять років через складне її матеріальне становище. Справу просить розглянути без її участі. Представником відповідача через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що позовні вимоги банку про стягнення 17397,82 грн. відповідач не визнає у повному обсязі. У своїй заяві позивач ставить вимогу про стягнення 17397,82 грн., з яких тіло кредиту складає лише 8866,95 грн., а інші суми це 6302,15 грн. пеня, 1150 грн. штраф, 500 грн. фіксований штраф та 804,66 грн. теж штраф, який нарахований у процентному відношенні, а 1959,21 грн. нараховані проценти за користування кредитом. Виходячи із викладеного вважає, що позивачем нараховані надмірні розміри штрафних санкцій, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог банку, а у разі визнання позовних вимог розстрочити виконання рішення суду на 2 роки. При цьому, просить врахувати, що відповідач та її чоловік є пенсіонерами і вони не мають ніякого іншого доходу. До заяви в якості додатку додано копії пенсійних посвідчень та виписка про перенесену операцію [PERSON] Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), який складається із анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, на підставі якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (картрахунок 5211537445885663 від 03.09.13) старт карткового рахунку 25.03.2013 року, зміна кредитного ліміту 03.09.2013 року (кредитний ліміт 8900 грн., збільшення кредитного ліміту), наступна зміна кредитного ліміту 16.06.2015 року (кредитний ліміт 8870 грн., встановлення кредитного ліміту), строк дії кредитної картки 08/19. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 01.06.2016 року допустила перед банком заборгованість у розмірі 16093,16 грн., з яких: 8866,95 грн. тіло кредиту; 1959,21 грн. нараховані відсотки; 6302,15 грн. нарахована пеня; 1150 грн. нараховані штрафи; 2185,15 грн. погашена заборгованість. Заборгованість по штрафам становить 1304,66 грн. Відтак, загальна заборгованість складає 17397,92 грн. (16093,16 + 1304,66 = 17397,92). Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. За умовами п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно з п. 1.1.6.1 Умов та правил надання банківських послуг зміни до цих Умови і правил надання банківських послуг зміни до цих Умови і правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі\~порушення зобовязання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.02.2013 року по тілу кредиту та нарахованих відсотках є підставними. Вирішуючи питання в частині стягнення пені та нарахованих штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штрафом, суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій у розмірі 1304,66 грн. (500 грн. + 804,66 грн.), який є менший за сукупний розмір заборгованості по пені, і зазначене з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованої пені з кредитним договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становитиме 12130,82 грн., з яких: 8866,95 грн. тіло кредиту; 1959,21 грн. нараховані відсотки; 1304,66 грн. заборгованість по штрафам, яку з неї слід стягнути на користь банку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Позивач при поданні даного позову сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн. Відтак, оскільки суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову, то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1102,40 грн. судового збору. У відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідач в письмовій заяві просив розстрочити виконання рішення суду. Враховуючи, що відповідач не має матеріальної можливості відразу оплатити на користь позивача суму заборгованості, суд вважає за можливе заявлене клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду задовольнити та розстрочити виконання рішення про стягнення заборгованості строком на 5 років шляхом щорічної сплати, починаючи з 28.12.2018 року (дата першого платежу) та до 28.12.2023 року (дата останнього платежу), кожного 28 грудня відповідного року, платежу в розмірі 2426,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial