Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Подано позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та визнання права власності в порядку спадкування, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив визнати дійсною розписку купівлі-продажу земельної ділянки (пай) розташованої на території Вільнянської сільської ради, яка укладена 21 травня 2008 року між [PERSON] - як продавцем та [PERSON] - як покупцем; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай) площею 2,440 га розташованої на території Вільнянської сільської ради, державний акт ДП № 018480 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 20416. Позов мотивував тим, що 21 травня 2008 році [PERSON] придбав земельну ділянку (пай) розташовану на території Вільнянської сільської ради. Зазначена земельна ділянка (пай) належала продавцю - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ДП № 018480 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20416. [INFO] року [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем майна [PERSON] був його син [PERSON]. Але, нотаріально спадщину не переоформив, оскільки бракувало коштів. 21 травня 2008 року [PERSON] передав [PERSON] кошти за продаж земельної ділянки (пай) розташованої на території Вільнянської сільської ради, про що [PERSON] написав розписку. 21 травня 2008 року [PERSON] склав довіреність, якою уповноважив [PERSON] управляти і розпоряджатися його майном. Зазначена довіреність зроблена відповідачем для оформлення мною на його ім'я спадщини та договору купівлі-продажу земельної ділянки (пай) на моє ім'я. Але, із-за браку коштів позивач не встиг переоформити документи належним чином та 21 травня 2011 року строк дії довіреності скінчився. 08 квітня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги, згідно яких, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 23000 гривень; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельний пай після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, батька боржника [PERSON] тобто, що за законом повинен отримати [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачену суму судового збору у розмірі 250,00 гривень. Уточнений позов мотивовано тим, що 21 травня 2008 року відповідач під розписку отримав від позивача гроші у розмірі 23000 ( двадцять три тисячі ) гривень. Вищезазначена розписка не містять кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою, при цьому всі вказані кошти Відповідач зобов'язався повернути за першою ж вимогою Позивача. 20 березня 2011 року позивач пред`явив відповідачеві усну вимогу, згідно розписці та положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості, на що Відповідач не прореагував та не повернув вищезазначений борг. До сьогоднішнього часу Відповідач ухиляється від повернення вищезазначеної суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно розписки від 21 травня 2008 року [PERSON] в присутності свідків - [PERSON], [PERSON] отримав грошові кошти за проданий пай в с. Вільне від [PERSON] /а.с.7/. 21 травня 2008 року [PERSON] склав довіреність на ім`я [PERSON], уповноваживши останнього управляти і розпоряджатись всім належним йому майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, в тому числі і вести від його імені спадкові справи та отримувати свідоцтво про право на спадщину на успадковане майно. Довіреність видана строком на три роки і дійсна по 21 травня 2011 року. Довіреність засвідчена нотаріально державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2-2853 /а.с.10/. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 018480 виданого 27 грудня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 20416, На підставі рішення 23 сесії ХХІІІ скликання Вільнянської сільської Ради народних депутатів № 3-23/ХХІІІ від 20 грудня 2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,440 га, розташовану на території Вільнянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.9/. У відповідності до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року /а.с.8/. Жодних відомостей щодо належності земельної ділянки площею 2,440 га, розташовану на території Вільнянської сільської ради відповідачу, так само як і даних щодо отримання грошей для нього розписка від 21 травня 2008 року не містить. Договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Згідно до ст. 658 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Також суд не вбачає наявності між сторонами договору позики, оскільки згідно ч.1 ст.1046, ч. 2 ст.1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Надана позивачем на підтвердження позовних вимог розписка не містить строку повернення грошових коштів, містить означення мети передачі грошових коштів - продаж паю, внаслідок чого суд не вбачає факту укладання між сторонами договору позики між сторонами. Згідно ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З огляду на вищенаведені норми закону у випадку, який розглядається судом, сума, яку отримав від позивача відповідач, не є завдатком, оскільки договір купівлі-продажу не був укладений. Фактично спірна сума є авансом, а тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання і які обставини цьому перешкоджали, аванс підлягає поверненню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на норми ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Таким чином, нормами цивільного законодавства встановлено обов'язок відповідача виконати свої зобов'язання перед позивачем, проте в порушення закону відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем, що свідчить про обґрунтованість вимог останнього щодо повернення грошових коштів, які були передані відповідачу згідно розписки від 21 травня 2008 року. Водночас, у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження конкретної суми, яку отримав відповідач від позивача, що позбавляє суд можливості визначитись з розміром грошових коштів, що підлягають стягненню та є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів. Також не підлягають задоволенню і вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження права відповідача розпоряджатися спірною земельною ділянкою та укладати угоди від імені власника земельної ділянки щодо неї, доказів того, що відповідач є спадкоємцем [PERSON].

Outcome: dismissed