Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач 02.06.2014р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 03.02.2014р., заяви про заміну неналежного відповідача від 25.01.2017р., заяви від 17.02.2017р.), просив: 1. Виключити з акту опису й арешту майна від 17.10.2013р. майно, яке є предметом договору іпотеки від 23.11.2006р., реєстраційний №4589, та предметом договору іпотеки від 19.11.2007р., реєстраційний №5161, що укладені на виконання зобов'язань за кредитним договором №11/470-К від 23.11.2006р. та за кредитним договором №11/474-К від 19.11.2007р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме ? частки промтоварного магазину, загальною площею 63,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], та зупинити виконавче провадження щодо стягнення заборгованості на користь [PERSON] в частині реалізації майна, яке є предметом іпотеки. 2. Виключити з акту опису й арешту майна від 17.10.2013р. майно, яке є предметом договору іпотеки від 19.11.2007р., реєстраційний №5159, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №11/474-К від 19.11.2007р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме трикімнатну [ADDRESS], загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., та зупинити виконавче провадження щодо стягнення заборгованості на користь [PERSON] в частині реалізації майна, яке є предметом іпотеки. 3. Виключити з акту опису й арешту майна від 17.10.2013р. майно, яке є предметом договору іпотеки від 29.02.2008р., реєстраційний №962, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №022-208-496 від 29.02.2008р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме ? частки промтоварного магазину, загальною площею 134,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та зупинити виконавче провадження щодо стягнення заборгованості на користь [PERSON] в частині реалізації майна, яке є предметом іпотеки. 4. Виключити з акту опису й арешту майна від 17.10.2013р. майно, яке є предметом договору іпотеки від 22.09.2008р., реєстраційний №6035, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №BL9234 від 22.09.2008р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме ? частки промтоварного магазину, загальною площею 86,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], та зупинити виконавче провадження щодо стягнення заборгованості на користь [PERSON] в частині реалізації майна, яке є предметом іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для забезпечення належного виконання умов кредитних договорів, укладених між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] від 23.11.2006р., від 19.11.2007р., 29.02.2008р., 22.09.2008р., [PERSON] передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS], трикімнатну квартиру [ADDRESS], трикімнатну квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], про що були укладені відповідні договори іпотеки. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов щодо погашення заборгованості за кредитними договорами, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 26.06.2013р., 06.02.2013р., 13.06.2013р. ухвалені рішення про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості, а Першим відділом ДВС Тернопільського МУЮ 14.11.2014р., 15.11.2014р., 06.02.2014р. відкриті відповідні виконавчі провадження на користь банку. В подальшому позивачу стало відомо, що державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні іншого рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики в сумі 266078,52 доларів США, що еквівалентно 2125967,37 грн., було здійснено опис та арешт вищезазначеного нерухомого майна без належного повідомлення банку (позивача), як іпотекодержателя. Позивач вважає, що існуючий арешт унеможливлює реалізацію ним своїх законних прав як іпотекодержателя щодо арештованого майна, оскільки може привести в подальшому до вилучення та примусової реалізації заставленого майна. Крім того, [PERSON], без згоди іпотекодержателя здійснив реконструкцію вказаних приміщень, в результаті якої у частині з них було змінено тип об'єкта з «жилого» на «не жиле», внаслідок чого їх характеристики не відповідають попереднім умовам договорів іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та наданих суду усних та письмових поясненнях. Представник відповідача Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судовому засіданні позов визнала частково і вказала, що не заперечує проти виключення з акту опису і арешту майна трикімнатної квартири [ADDRESS]. Проти задоволення решти вимог заперечує, оскільки на момент здійснення державним виконавцем опису усіх інших приміщень вони в іпотеці не перебували і заборона на вчинення таких дій була відсутня. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Проте, їх представник [PERSON] надала суду письмові та усні заперечення, суть яких зводиться до наступного. Позивач не є ні власником, ні користувачем описаного майна, а лише ці категорії осіб, на думку представника відповідачів, можуть звернутись до суду з позовом про визнання права власності на арештоване державним виконавцем майно і про зняття з нього арешту. Окрім цього, вказує, що дійсно в частині переданих в іпотеку приміщень відбулось перепланування. Жодних додаткових угод до договорів іпотеки, в яких би змінювався опис предмета іпотеки, між її довірителем та позивачем не укладалось. Внаслідок цього частина наданих позивачем договорів іпотеки відмінні від опису нерухомого майна, яке він просить виключити з актів опису. Також посилається на те, що іпотека на нежитлові приміщення [ADDRESS] та [ADDRESS] виникла на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015р., яким визнано ці нежитлові приміщення предметом іпотеки. Проте, виконавчий лист про стягнення коштів із [PERSON] на користь [PERSON] видано судом 16.08.2013р., тому вимоги [PERSON] щодо вимог банку по цих приміщеннях є пріоритетними. Також, на думку представника відповідачів, на їх користь свідчить те, що рішеннями Апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015р. і від 28.03.2016р. встановлено, що заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором №022-2008-496 від 29.02.2008р. становить 2077663,00 грн., за договором BL9234/K-1 від 22.09.2008р. та BL9247/K-1 від 22.09.2008р. становить 1525122,80 грн., за договором №11/474-К від 19.11.2007р. становить 1067535,30 грн., за договором №11/470-К від 23.11.2006р. становить 552933,72 грн. Оцінка, проведена в ході виконавчого провадження, вказує на те, що вартість описаного майна є вищою, ніж заборгованість перед банком. Наприклад, нежитлове приміщення [ADDRESS] оцінено у 905200,00 грн., тоді як борг перед банком, забезпечений цим приміщенням, складає 552933,72 грн. Отже, дана обставина надає можливість державному виконавцю звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог інших стягувачів, які не є іпотекодержателями, тобто на користь [PERSON] Викладені обставини в сукупності, на думку представника відповідачів [PERSON] та [PERSON], свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині виключення з акту опису трьох нежитлових приміщень. Дана справа розглядалась судами. А саме, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2015р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28.09.2015р., (з урахуванням ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про виправлення описки від 29.10.2015р.) позов задоволено частково. Виключено із акту опису і арешту майна від 17 жовтня 2013 року майно, яке є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 19 листопада 2007 року за реєстром №5159, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №11/474-к від 19 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме - квартири [ADDRESS] У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2016р. рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2015р. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28.09.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016р. справу призначено до судового розгляду на 25.08.2016р. 25.08.2016р. до суду надійшло клопотання представника відповідачів [PERSON] про відкладення розгляду справи, у зв'язку із її перебуванням представника на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 21.09.2016р. 21.09.2016р. представником відповідачів [PERSON] подано додаткові письмові заперечення на позов, а також клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи. В судове засідання 21.09.2016р. не з'явились представники позивача та органу ДВС, у зв'язку із чим розгляд справи відкладено на 19.10.2016р. В судове засідання 19.10.2016р., а в подальшому і 10.11.2016р., 14.12.2016р. не з'явився представник органу ДВС, розгляд справи відкладався на 10.11.2016р., 14.12.2016р., 25.01.2017р. відповідно. 25.01.2017р. представник позивача подав суду заяву про заміну неналежного відповідача. Ухвалою суду від 26.01.2017р. замінено неналежного відповідача Перший відділ ДВС Тернопільського МУЮ на належного відповідача Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Розгляд справи відкладено до 14.02.2017р. У зв'язку із неявкою 14.02.2017р. сторін у судове засідання розгляд справи відкладено на 15.03.2017р. 17.02.2017р. позивач подав позовну заяву з урахуванням змінених позовних вимог і заміни неналежного відповідача. У зв'язку з неявкою в судове засідання 15.03.2017р. представника відповідачів [PERSON], а також у зв'язку із необхідністю представнику заміненого відповідача ознайомитись із матеріалами справи, розгляд справи відкладено на 26.04.2017р. Розгляд справи, призначений на 26.04.2017р., не відбувся у зв'язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні, а з 06.06.2017р. відкладено на 31.08.2017р. у зв'язку із відсутністю представника відповідача [PERSON] У зв'язку із неявкою 31.08.2017р. представників позивача та органу ДВС в судове засідання, розгляд справи відкладено на 09.11.2017р. Розгляд справи, призначений на 09.11.2017р., не відбувся у зв'язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання відкладено на 29.01.2018р. У зв'язку із відсутністю належним чином підтверджених повноважень представника позивача розгляд справи відкладено на 29.03.2018р. В судовому засіданні 29.03.2018р. судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] про призначення судової товарознавчої експертизи, заслухано пояснення представників сторін та оголошено перерву на стадії дослідження письмових доказів до 20.04.2018р. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини. 23 листопада 2006 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір №11/470-к. В якості забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 23 листопада 2006 року між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 63,4 кв.м., жилою площею - 32 кв.м. 19 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір №11/474-К. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19 листопада 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 63,4 кв.м., жилою площею - 32 кв.м.; та договір іпотеки від 19 листопада 2007 року, згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 58,9 кв.м., жилою площею - 36,7 кв.м. 29 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №022-2008-496. Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 29 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м., жилою площею - 37,5 кв.м. 22 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №BL9234. Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 29 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. 17.10.2013р. державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, при виконанні виконавчого листа №607/3539/13, виданого 16.08.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики в сумі 266078,52 доларів США, що еквівалентно 2125967,37 грн., були складені акти опису й арешту майна, за якими описано і накладено арешт на: 1/2 частину нежилого приміщення [ADDRESS], загальною площею 63,4 кв.м.; трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 58 кв.м.; 1/2 частину приміщення магазину [ADDRESS], загальною площею 134,5 кв.м.; 1/2 частину промтоварного магазину приміщення [ADDRESS], загальною площею 86,4 кв.м. Постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ від 14.11.2013р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1915/14819/2012, виданого 16.09.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 552933,72 грн., що еквівалентно 69177,24 доларам США, заборгованості за кредитним договором №11/470-К від 23.11.2006р. та 1067525,30 грн., що еквівалентно 133558,77 доларам США, заборгованості за кредитним договором №11/474-К від 19.11.2007р., а також 6438,00 грн. судового збору. Постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ від 15.11.2013р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1915/26172/12, виданого 13.06.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором кредиту №022-2008-496 від 29.02.2008р. та додатковими угодами до нього в сумі 260032,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2077663,59 грн. та 3219,00 грн. судового збору. Постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ від 06.02.2014р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 13.06.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1525122,80 грн. та судові витрати в сумі 3219,00 грн. Вказані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копіями відповідних договорів між позивачем та відповідачем [PERSON], копіями постанов та актів державного виконавця. Також встановлено, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 23 липня 2008 року за №1438 було дозволено [PERSON] проведення реконструкції квартир [ADDRESS] під промтоварний магазин за адресою: [ADDRESS] Згідно з рішеннми Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28 листопада 2007 року №1816 та від 28 лютого 2007 року №219 [PERSON] було дозволено проведення реконструкції квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] під промтоварні магазини. В подальшому за [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності (по ? частки кожному) на ці промтоварні магазини, про що в сукупності свідчать наявні в матеріалах справи витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 15.05.2008р., [NUMBER] від 06.02.2009р, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.11.2012р., витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 11.06.2013р., [NUMBER] від 13.06.2013р., [NUMBER] від 11.06.2013р. Квартира [ADDRESS] зареєстрована лише за [PERSON], що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 20.11.2007р. Окрім того, в ході нового розгляду справи судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015р. у справі №607/11645/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016р. (ухвалою Верховного Суду України від 31.10.2016р. у допуску до провадження Суду відмовлено), за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено. Визнано предметами іпотеки приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] загальною площею 134,5 кв.м., та приміщення промтоварного магазину [ADDRESS], загальною площею 86,4 кв.м., що належать на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині [PERSON] та [PERSON]. Звернуто стягнення на ці приміщення з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитними договорами №022-2008-496 від 29.02.2008р. в розмірі 2077663,59 грн., №BL9234/К-1 від 22.09.2008р. 788564,98 грн. - заборгованість із суми кредиту, 1001,95 грн. - прострочена заборгованість, 152371,06 грн. - заборгованість за відсотками, №BL9247/К-1 від 22.09.2008р. 471896,99 грн. - заборгованість із суми кредиту, 1035,91 грн. - прострочена заборгованість, 110251,94 грн. - заборгованість з відсотків. Також рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 28.03.2016р. у справі №607/15482/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №11/474-К від 19.11.2007р. в розмірі 1067535,30 грн. Звернено стягнення на приміщення промтоварного магазину загальною площею 63,4 кв.м. в [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності по ? частині кожному відповідачам [PERSON], [PERSON] з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк» за договором кредиту №11/470-К від 23.11.2006р. в розмірі 552933,72 грн. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному зв'язку доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. При цьому, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішеннями Апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015р. і 28.03.2016р. встановлено те, що приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] загальною площею 134,5 кв.м.; приміщення промтоварного магазину [ADDRESS], загальною площею 86,4 кв.м.; приміщення промтоварного магазину загальною площею 63,4 кв.м. в [ADDRESS], що належать на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині [PERSON] та [PERSON]; а також квартира, загальною площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], є предметами іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк», які виникли з вищевказаних кредитних договорів. Апеляційним судом встановлено, що, незважаючи на перепланування трьох квартир, які були передані в іпотеку банку, іпотека щодо них не припинилась та продовжує діяти, тобто: - з 23.11.2006р. щодо приміщення промтоварного магазину в [ADDRESS]; - з 19.11.2007р. щодо квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; - з 29.02.2008р. щодо приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] - з 22.09.2008р. щодо приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] у м. Тернополі. Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотека ж є одним із видів застави (ч. 1 статті 575 ЦК України). Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16 Закону України «Про заставу» передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення (ч. 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції на час укладення договору). Частинами 4, 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом частин 3, 4 статті 5 Закону України «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Пунктом 3.1.10. договору іпотеки від 23 листопада 2006 року передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний у випадку зміни цільового використання предмета іпотеки (реєстрації нежитлового приміщення) укласти протягом п'яти робочих днів з іпотекодержателем додаткову угоду в якій змінюють опис предмета іпотеки: замість опису квартири - нежитлове приміщення. Згідно з п. 2.4.8. договору іпотеки від 19 листопада 2007 року іпотекодавець зобов'язаний не здійснювати будь-яке перепланування та/або реконструкцію предмета іпотеки без попередньо-отриманої на те письмової згоди іпотекодержателя. Аналогічні умови містяться в п. 2.4.9. договору іпотеки від 29 лютого 2008 року. Пунктом 2.4.15. договору іпотеки від 22 вересня 2008 року передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний після завершення реконструкції предмету іпотеки та введення його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства України, в 30-денний строк з моменту введення в експлуатацію предмету іпотеки отримати нові документи, що посвідчуватимуть право власності іпотекодавця на предмет іпотеки після завершення реконструкції, зареєструвати таке право власності у відповідних органах та в 30-денний строк з моменту проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки після проведення реконструкції, надати копії документів, що посвідчуватимуть право власності іпотекодавця на предмет іпотеки після завершення реконструкції та укласти додатковий договір до цього договору щодо зміни назви та складу предмету іпотеки. Отже, незалежно від того чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв'язку реконструкцією предмета іпотеки, іпотека є дійсною та поширюється на таку реконструкцію, а також всі зміни та реконструкції вказаних квартир відповідачем [PERSON] були здійснені без попередньої згоди іпотекодержателя та без укладення додаткових угод до договорів іпотеки щодо зміни предмету іпотеки між ним та банком. Арешт на спірне майно накладений державним виконавцем актами від 17.10.2013р., тобто після виникнення у позивача права застави (іпотеки), а саме 23.11.2006р., 19.11.2007р., 29.02.2008р., 22.09.2008р. Зазначеним, у тому числі, спростовується позиція представника відповідачів [PERSON] про те, що вимоги [PERSON] є пріоритетними по відношенню до вимог позивача. Невиконання боржником (відповідачем [PERSON]) забезпечених іпотекою зобов'язань встановлено рішеннями судів, на підставі яких видано відповідні виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження на користь позивача. Тому, суд робить висновок, що накладений актами від 13.10.2013р. арешт на вищевказані предмети іпотеки перешкоджає позивачу безперешкодно звернути на них стягнення, а відтак порушує охоронювані законом права позивача. Суд відхиляє заперечення представника відповідачів [PERSON] щодо того, що позивач не є ні власником, ні користувачем описаного майна, а відтак не може звернутись до суду з позовом про зняття з нього арешту. Так, згідно з ч. 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, заставодержатель (яким є позивач) вправі вимагати зняття арешту із заставленого майна. Дана позиція викладена також в останньому абзаці пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Щодо посилання представника відповідачів [PERSON] на те, що вартість описаного на користь [PERSON] майна (предметів іпотеки) є вищою, ніж заборгованість перед банком-іпотекодержателем і це дає можливість звернути стягнення на це майно в ході виконавчого провадження на користь [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час складення актів опису та звернення позивача до суду), звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Отже, перш за все, банк має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, та накладення арешту на предмет обтяження є перепоною для реалізації банком предмета іпотеки, що є порушенням майнових прав і інтересів банку. Про те, що право застави банку виникло раніше, ніж рішення суду про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] описано вище. Щодо вартості предмета застави і розміру заборгованості перед іпотекодержателем. В ході виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №607/3539/13, виданого 16.08.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики в сумі 266078,52 доларів США, що еквівалентно 2125967,37 грн., приватним підприємством «Консалтингова компанія «Капітал» на виконання відповідних постанов державного виконавця складено три висновки про вартість майна від 16.09.2014р. А саме, оцінювачем визначено, що вартість приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] в м. Тернополі становить 905200,00 грн. без ПДВ. Цей предмет іпотеки забезпечує виконання зобов'язання за кредитними договорами №11/470-к від 23.11.2006р. і №11/474-к від 19.11.2007р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.06.2013р. у справі №1915/14819/2012 з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість станом на 21.06.2013р. за кредитними договорами: №11/470-к від 23.11.2006р. в сумі 552933,72 грн., що еквівалентно 69177,24 доларів США та №11/474-К від 19.11.2007р. в сумі 1067535,30 грн., що еквівалентно 133 558,77 доларів США. Таким чином, заборгованість перед банком навіть у гривневому еквіваленті становила 1620469,02 грн., що є більшим вартості предмета іпотеки, визначеної оцінювачем (905200,00 грн. без ПДВ). А якщо врахувати, що заборгованість за даними кредитними договорами є у доларах США, то гривневий еквівалент, визначений на час оцінки майна, буде ще більший. Визначена оцінювачем вартість приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] становить 1233580,00 грн. без ПДВ. Цей предмет іпотеки забезпечує виконання зобов'язання за кредитним договором №BL9234 від 22.09.2008р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.06.2013р. у справі №1915/5703/2012 з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №BL9234 від 22.09.2008р. в сумі 1525122,80 грн. (еквівалент 190878,95 доларів США). Отже, заборгованість перед банком у гривневому еквіваленті є більшою, ніж встановлена оцінювачем. Визначена оцінювачем вартість приміщення промтоварного магазину [ADDRESS] становить 1920330,00 грн. без ПДВ. Цей предмет іпотеки забезпечує виконання зобов'язання за кредитним договором №022-2008-496 від 29.02.2008р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.02.2013р. з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №022-2008-496 від 29.02.2008р в сумі 2078130,92 грн. Отже, заборгованість перед банком у гривневому еквіваленті є більшою, ніж встановлена оцінювачем. Таким чином, твердження представника відповідача [PERSON] про те, що вартість описаного на користь [PERSON] майна (предметів іпотеки) є вищою, ніж заборгованість перед банком-іпотекодержателем, спростовується матеріалами справи. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 статті 12, ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про необхідність частково задовольнити позов та виключити з актів опису й арешту майна від 17.10.2013р. майно, яке є предметом договору іпотеки від 23.11.2006р., реєстраційний №4589, та предметом договору іпотеки від 19.11.2007р., реєстраційний №5161, що укладені на виконання зобов'язань за кредитним договором №11/470-К від 23.11.2006р. та за кредитним договором №11/474-К від 19.11.2007р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме ? частки промтоварного магазину, загальною площею 63,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]; майно, яке є предметом договору іпотеки від 19.11.2007р., реєстраційний №5159, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №11/474-К від 19.11.2007р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме трикімнатну [ADDRESS], загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м.; майно, яке є предметом договору іпотеки від 29.02.2008р., реєстраційний №962, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №022-208-496 від 29.02.2008р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме ? частки промтоварного магазину, загальною площею 134,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]; майно, яке є предметом договору іпотеки від 22.09.2008р., реєстраційний №6035, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором №BL9234 від 22.09.2008р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а саме ? частки промтоварного магазину, загальною площею 86,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Проте, суд вважає, що вимога позивача про зупинення виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості на користь [PERSON] в частині реалізації майна, яке є предметом іпотеки, не може бути задоволена, так як зупинення виконавчого провадження це дискреційні повноваження державного виконавця, і ніхто крім нього не уповноважений вчиняти ці дії. Державний виконавець у разі наявності підстав, викладених у статтях 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду) зупиняє виконавче провадження та відповідно до зазначених у статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) підстав зупиняє вчинення виконавчих дій. Позивачем не вказано жодної із можливих підстав, а також судом не встановлено спору з приводу цього між сторонами, тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Окрім того, суд вважає, що Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не є належним відповідачем у даній справі. Так, згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Отже, орган ДВС мав бути третьою особою, однак позивач залучив його у якості співвідповідача. [PERSON] (боржник) і [PERSON] (особа, в інтересах якої накладено арешт на майно) є належними відповідачами. Дана обставина взята судом до уваги при розподілі судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено 243,60 грн. судового збору. А тому, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь позивача 243,60 грн. судового збору в рівних частках (по 121,80 грн. з кожного).

Outcome: partial