Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач 11.08.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом (а.с. 1-4), який 16.03.2021 року уточнила (а.с. 55-58), остаточно просила суд: - визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису № 52 від 18.02.2015 року про народження [INFO] [PERSON] , вказавши батьком дитини\~громадянина України [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; -стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. У лютому 2014 році через мережу Інтернет вони познайомилася з відповідачем, стали згодом зустрічатися. У березні 2014 року відповідач запропонував їй жити разом, тому вона переїхала до нього. Вони з відповідачем планувати створити родину, дуже хотіли спільну дитину. Однак після того, як вона дізналася, що вагітна, стосунки з відповідачем зіпсувалися. Відповідач вигнав її зі свого житла, тому вона вимушена була переїхати жити до подруги. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , запис про батька у свідоцтві про народження якої вчинено з її слів у відповідності до ст. 135 СК України. Після народження дитини, вона повідомила про це відповідача, який на новину ніяк не відреагував. Згодом вона дізналася, що донька народилася хворою, має на сьогодні статус дитини з інвалідністю. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає у добровільному порядку, хоча має дохід та можливість надавати таку допомогу. Враховуючи викладені обставини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом про встановлення батьківства, що буде підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання її малолітньої доньки. Ухвалою суду від 30.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 16-17). Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи наявний відзив [PERSON] на позов до нього про визнання батьківства (а.с. 21-24), в якому відповідач посилався, що заперечень в частині позовних вимог про визнання його батьківства відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] не має, оскільки вважає, що дитина [PERSON] дійсно є його донькою, так як у період часу з березня 2014 року по травень 2014 року вони з позивачем проживали разом, тому [PERSON] могла завагітніти і у подальшому народити дитину, про що його не повідомила. Проте заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., оскільки він має сина від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, має на сьогодні заробітну плату у розмірі 7100,00 грн. Таким чином, розмір аліментів, визначений позивачем [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. є для нього надмірним, суперечить його інтересам та наявним потребам. Крім того вказує, що на його забезпеченні, лікуванні та опікуванні перебуває його мати, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є пенсіонеркою та має мінімальний розмір пенсії. З урахуванням встановленого станом на 01.01.2021 року розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, та того, що він працевлаштований та має стабільний дохід, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів, а не у твердій грошовій сумі. Враховуючи вказане, просить позовні вимоги задовольнити частково. Ухвалою суду від 09.02.2021 року закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 46). В матеріалах справи також наявний відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 63-65), в якому відповідач посилається на ті ж самі обставини в обґрунтування заперечень позову в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 5000,00 грн., які були ним викладені у попередньому відзиві на позов, крім того, посилається, що вимоги позивача в частині стягнення з нього судових витрат нічим не доведені. Ухвалою суду від 08.04.2021 року по даній справі призначено судово-генетичну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. (а.с. 70-71). Ухвалою суду від 14.06.2021 року провадження по даній справі поновлено у зв`язку з надходженням від Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» висновку експерта № 403 молекулярно-генетичної експертизи (а.с.85). У судове засідання представник позивача, [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с. 43). В матеріалах справи також наявна заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення з урахуванням заперечень, викладених ним у відзиві на позов, не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання його батьківства по відношенню до малолітньої доньки позивача, не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, але у не у твердій грошовій сумі, як просить позивач , а у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів) (а.с. 101). Представник Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду надано мне було. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження якої у графі мати вказано - [PERSON] , у графі батько вказано - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України з датою формування 27.02.2017 року, відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 7). Судом також встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] має статус дитина інвалід підгрупи «А», що підтверджується Довідкою № 466 рішення лікарсько-консультативної комісії «Нікопольського центру медико-санітарної допомоги» ДОР» (а.с. 9), у зв`язку з чим, позивачу призначено державну соціальну допомогу з 01.08.2015 року по 21.01.2033 рік (а.с. 8). В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася, а відповідачем при розгляді даної справи не заперечувалося, що з березня 2014 року по травень 2014 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у близьких відносинах без реєстрації шлюбу, проте після народження дитини, стосунки між ними припинилися, тому запис про батька у свідоцтві про народження дитини вчинено у відповідності до ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано\~статтею 125 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України). Відповідно до частини другої\~статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішення суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 135 СК України\~визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Так, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). За клопотанням представника позивача [PERSON] , ухвалою суду від 08.04.2021 року по справі призначалася судово-генетична експертиза (а.с. 70-71). Згідно висновку експерта Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за № 403, молекулярно - генетичним аналізом встановлено: вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і не є не наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, даної експертизи складає не менше 99,9999 % (а.с. 80-82). Враховуючи викладене, суд вважає доведеними вимоги позову щодо визнання відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню на підставі ст.ст.\~128,134 СК України. Конституція України\~в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Основний Закон України\~покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51), у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84 та статей\~86 і 88 цього\~Кодексу. Згідно ч.2\~ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно положень ч.4\~ст. 84 СК України, право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9, а.с.11) та не оспорювалося відповідачем. Відповідач участі в утриманні та вихованні малолітньої доньки не приймає. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] працює, регулярно отримує дохід, його заробітна плата на місяць становить 7100, 00 грн. (а.с. 27). Також судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2020 року з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25, 26, 29). При цьому доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, судом не приймаються, оскільки доказів, що він утримує непрацездатну матір, ним не надані. У своєму відзиві на позов відповідач [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів\~на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів його доходів (заробітку). Беручі до уваги викладене, обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. Однак при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, стан їх здоров`я, стан здоров`я малолітньої [PERSON] , [INFO] , інші обставини справи, а також те, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо стягнення аліментів, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн., починаючи з 11.08.2020 року до досягнення нею повноліття, що буде відповідати положенням\~Сімейного кодексу України, ч.3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Визначений розмір не буде надмірним тягарем для позивача, а буде відповідати інтересам дитини, зокрема, саме такий розмір відповідатиме встановленому ст. 2 Конвенції ООН про права дитини принципу рівності прав дітей, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька. Суд зауважує, що закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи положення ч. 3\~ст. 181 СК України, за приписами якої право вибору способу стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів, вимоги відповідача про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на малолітню дитину у частці від його доходів є безпідставними. В той же час, слід роз`яснити положення ч.3\~ст.80 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (у відповідності до\~ст.192 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.\~\~ Згідно п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial