Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач 01.06.2018 року звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , предметом якого є припинення права власності на ј частину квартири [ADDRESS] , що належить відповідачу на підставі рішення суду від 20 січня 2015 року та визнання за нею права власності на цю частку квартири після внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду в сумі 35749 гривень. Як на підставу позову позивач посилається на те, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , за період життя якої на ім`я позивача та третьої особи був складений заповіт на вищезазначену квартиру. Після її смерті позивач звернулась до нотаріуса і оформила спадщину - по Ѕ частині квартири їй та третій особі. 20 січня 2015 року рішенням Інгулецького районного суду свідоцтва про право на спадщину за заповітом у частині щодо визнання 1/8 частини спірної квартири на ім`я позивача та третьої особи визнані частково недійсними та визнано за відповідачем право власності на ј частину квартири. Інші ѕ частини належать позивачу та третій особі в рівних частинах. Відповідач у спірній квартирі зареєстрований, але не проживає. Стосунки між ними на сьогоднішній час неприязнені і проживати разом вони не мають змоги, тому позивач вирішила скористатись своїм правом визнати за собою право власності на ј частину даної квартири, припинивши право відповідача на неї за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У судове засідання позивач, яка діє також як законний представник неповнолітньої третьої особи) та її представник [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] . 23.11.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом - по Ѕ частки квартири кожній (а.с.16,17). Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2015 року вищезазначені свідоцтва визнані частково недійсними (у частині визнання по 1/8 частини квартири за [PERSON] та [PERSON] ) та визнано за [PERSON] право власності на ј частину спірної квартири (а.с.8-12). Відповідач зареєстрований у квартирі, але фактично не проживає, участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна не бере (а.с.15). Стосунки між сторонами неприязнені і проживати разом не мають змоги. Стаття 365 ЦК України передбачає випадки можливого припинення права особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників за рішенням суду, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що частка власності відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування майном є неможливим, тому позов підлягає задоволенню. Оціночна (ринкова) вартість спірного майна, згідно звіту про оцінку майна №SH21052018-002 становить 142996,00 гривень, з чого слідує, що вартість ј частини становить 35749,00 гривень. Дана сума, для виплати компенсації відповідачу, внесена позивачем на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (а.с.13-14,89). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн. /а.с.26/. На підставі викладеного та

Outcome: approved