Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач, 03 серпня 2016 року, звернулась з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності та визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті баби [PERSON] Лук»янівни, померлої 25 січня 1981 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON] Лук»янівни, померлої 25 січня 1981 року. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що на протязі довгого проміжку часу син спадкодавця, а її батько [PERSON], не міг визначитись щодо спадщини. Лише в 2016 році та це зробив відмовившись від спадщини на її користь. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] Лук»янівна померла 25 січня 1981 року (свідоцтво про смерть серії ІІ-ЖД №295199, видане [PERSON] рай бюро ЗАГС Одеської області 27 січня 1981 року, актовий запис №7) (а.с.7). Як убачається з досліджених в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЯК №393199, виданого [PERSON] райбюро ЗАГС 01 жовтня 1969 року (а.с.8); свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №476135, виданого відділом ЗАГС Савранського райвиконкому Одеської області 01 жовтня 1988 року (а.с.8); свідоцтва про народження серії ЯИ №355143, виданого Хмельницьким рай бюро ЗАГС Вінницької області 17 липня 1964 року,- [PERSON] є онукою [PERSON] Лук»янівни. Тобто, позивач є спадкоємцем за законом. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла, оскільки, на протязі довгого проміжку часу син спадкодавця, а її батько [PERSON] не міг визначитись щодо спадщини, зробив це лише в теперішній час, надавши відповідну заяву, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом у судовому засіданні письмових доказів вбачається, що позивач доглядає за хворим чоловіком. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (догляд за хворим чоловіком) за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved