Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач 08.04.2019 року звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини усіх видів його заробітку. Як на підставу позову позивач посилається на те, що на підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2007 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј частини з усіх видів заробітку. На теперішній час його матеріальне становище змінилось: він має на утриманні батька-пенсіонера, другу дитину - сина [PERSON] , на утримання якого сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 25% з усіх видів заробітку та у повному обсязі сплачує комунальні послуги за місцем проживання, що протягом опалювального сезону складає значну суму. Позивач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, зазначив, що надає згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання викликався, але не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 20.06.2019 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання /а.с.43/. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2007 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2007 року і до повноліття дитини (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, законом на позивача покладений тягар доведення того, що наявні законні підстави для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, про які йдеться в ч.1 ст.192 СК України - зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, інші випадки, передбачені цим кодексом. Так, судом встановлено, що позивач працює з 16.10.2009 року в ПАТ «ПГЗК» водієм автотранспортних засобів (БелАЗ 120-130т), отримує стабільну заробітну плату в середньому розмірі 22271,00 грн. (а.с.14,15), з якої відбувається утримання аліментів в розмірі 25% на користь відповідача та 25% на користь третьої особи (а.с.16), оскільки 04.02.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2018 року і до повноліття дитини (а.с.12). Крім того, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач на підтвердження своїх вимог зазначив, що має на утриманні батька-пенсіонера - [PERSON] , [INFO] , який проживає в с. [ADDRESS] Таращанського району Київської області, хворіє, нещодавно переніс інфаркт головного мозку, отримує пенсію, недостатню для забезпечення його первинних потреб, потребує постійного лікування та догляду, надавши на підтвердження цих обставини копію паспорту [PERSON] (а.с.7), епікриз про його лікування з 18.11.1995 року по 17.01.1996 року (а.с.13) та акт №42 від 16.01.2019 року, відповідно до якого [PERSON] знаходиться на утриманні сина [PERSON] , який приїжджає, привозить ліки і продукти, помагає фінансово (а.с.17). Проте, доказів, які б підтвердили факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , відсутність інших осіб, які здійснюють його утримання, стан здоров`я останнього на цей час, розмір пенсії тощо, позивачем надано не було. Також, позивач зазначає, що він сплачує житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , що протягом опалювального сезону складає значну суму, але на підтвердження цієї обставини надає довідку №134 від 12.03.2019 року та інформацію по платежах Єдиної міської авторизованої системи комунальних розрахунків від 13.03.2019 року, відповідно до яких платником комунальних послуг є [PERSON] (а.с.18,19-24). Проте, доказів, які б підтвердили факт сплати комунальних платежів позивачем надано також не було. Отже, суд знаходить, що єдиною підставою, визначеною ст.192 СК України, яка б дозволила суду прийти до висновку про можливість зменшення розміру аліментів є лише наявність на утриманні у позивача другої малолітньої дитини - сина [PERSON] . При цьому, суд не вважає підставою для зменшення розміру аліментів наявність у [PERSON] інших аліментних зобов`язань, оскільки відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і кожний з дітей позивача має рівні права на утримання від батька. Тому донька позивача [PERSON] не може отримувати менший відсоток відрахувань в порівнянні з його сином [PERSON] . Таким чином, вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed