Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» в серпні 2015 звернулось до суду із позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 006-2008-1167 від 14.04.2008 року у розмірі 56 448,53 дол. США та судовий збір (а.с. 2-6 т. 1, а.с. 1, 2 т. 2). Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.04.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-2008-1167, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 40 000,00 дол. США зі строком користування коштами до 10.04.2028 року зі сплатою 13,45 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 14.04.2008 р. було укладено договір поруки № 006-2008-1167-Р, відповідно якого поручитель зобов`язується перед кредитором в солідарному порядку відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Позивач зазначає, що станом на 06.05.2019 р. заборгованість за кредитним договором складає у розмірі 56 448,53 дол. США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 5 226,53 дол. США; сума дострокового стягнення кредиту - 30 918,94 дол. США; заборгованість по відсоткам - 16 232,49 дол. США; заборгованість за підвищеними відсотками - 4 070,57 дол. США. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2015 р. було відкрите провадження у справі (а.с. 50 т. 1). Ухвалою суду від 01.12.2015 р. задоволено частково заяву представника відповідача [PERSON] про забезпечення доказів, витребувано від ПАТ «Універсал Банк» розрахунок заборгованості за кредитним договором № 006-2008-1167 від 14.04.2008 р. (а.с. 88 т. 1). Ухвалою суду від 31.01.2017 р. було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судового рішення Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі № 756/12645/16-ц (провадження № 2/756/5611/16) за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою (а.с. 227, 228 т. 1). Ухвалою суду від 27.03.2019 р. поновлено провадження у справі (а.с. 243 т. 1). Ухвалою суду від 13.05.2019 р. клопотання представника позивача ПАТ «Універсал Банк» Гладиш Я.М. про прийняття позовної заяви зі збільшеним розміром позовних вимог задоволено; прийнято позовну заяву за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки зі збільшеним розміром позовних вимог; оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні; відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання письмового відзиву на позовну заяву зі збільшеним розміром позовних вимог (а.с. 16, 17 т. 2). Ухвалою суду від 26.06.2019 р. задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] про витребування письмових доказів, а саме витребування від АТ «Універсал Банк» виписки по рахунку за кредитним договором № 006-2008-1167 від 14.04.2008 р. (а.с. 43, 44 т. 2). 10.07.2019 р. до суду від АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 26.06.2019 р. надійшла заява з доданою випискою по рахунку за кредитним договором (а.с. 50-65 т. 2). Ухвалою суду від 30.07.2019 р. задоволено клопотання представника відповідачів про призначення по справі судової економічної експертизи (а.с. 68, 69 т. 2). 16.01.2020 року справа була повернута до суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз без виконання ухвали суду у зв`язку з неповною оплатою вартості проведення експертизи (а.с. 86 т. 2). Ухвалою суду від 20.01.2020 р. провадження у справі було поновлено (а.с. 87 т. 2). Ухвалою суду від 22.04.2020 р. клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про призначення судової економічної експертизи було задоволено (а.с. 130-132 т. 2). 13.08.2020 року справа була повернута з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду без виконання ухвали суду через не оплату вартості дослідження (а.с. 138 т. 2). Ухвалою суду від 13.08.2020 р. провадження у справі було поновлено (а.с. 144 т. 2). Ухвалою суду від 17.11.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 162 т. 2). Відзив на позов відповідачами у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні представник позивача Приходько Л.А. підтримала позов зі збільшеним розміром позовних вимог та викладені у позовній заяві обставини. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. З урахуванням зазначеного, відповідно положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 006-2008-1167 (на споживчі потреби), згідно якого вказаному відповідачу було надано кредит на суму 40 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних строком користування по 10.04.2028 року (далі - кредитний договір, а.с. 14-24 т. 1). Надання позивачем кредитних коштів відповідачу [PERSON] у розмірі 40 000 дол. США підтверджується випискою по особовому рахунку від 14.04.2008 р. та меморіальним ордером № 0062902USD002985 від 14.04.2008 р. (а.с. 8, 9 т. 1). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За правилами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.4 кредитного договору обумовлено, що погашення основної суми Кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником щомісячних платежів. Позичальник зобов`язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п. 2.1.3. даного Договору. Згідно п. 2.7 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування «30/360», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок Позичальника, вказаний у п. 2.1.3. Договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості Позичальника, виходячи з кількості 30 днів у місяці й 360 днів у році. Дата остаточного погашення Кредиту в розрахунок не включається. Позичальник зобов`язується здійснити повне погашення процентів за користування Кредитом не пізніше дня повного погашення суми Кредиту, зазначеного у п. 2.6. цього Договору. Відповідно пункту 2.6 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10 квітня 2028 року. Пунктом 1.1.1 кредитного договору обумовлено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ. З метою забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 006-2008-1167-Р від 14 квітня 2008 року (далі - договір поруки, а.с. 28-30 т. 1). Відповідно до умов укладеного договору поруки [PERSON] зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 006-2008-1167 від 14.04.2008 року в повному обсязі (п. 1.1 договору поруки). Пунктом 1.4 договору поруки визначено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На адресу відповідачів позивачем надсилались вимоги про плату заборгованості за кредитним договором. У вимозі від 28.05.2015 р. на ім`я [PERSON] , яка отримана останньою 05.06.2015 р., ПАТ «Універсал Банк» повідомляв про суму боргу та інформував про те, що у разі невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с. 35-39 т. 1). Згідно пункту 5.2.5 кредитного договору, відповідно до статей 525 та 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 06.05.2019 р. виникла заборгованість у розмірі 56 448,53 дол. США, що включає: прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 5 226,53 дол. США; суму дострокового стягнення кредиту у розмірі 30 918,94 дол. США; заборгованість по відсоткам у розмірі 16 232,49 дол. США; заборгованість за підвищеними відсотками у розмірі 4 070,57 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку з 11.04.2008 по 26.06.2019 та помісячним розрахунком заборгованості (а.с. 3-7, 50-65 т. 2). З матеріалів справи убачається, що порука не припинена. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який був чинний на час спірних правовідносин (далі - Декрет), Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Декретом встановлювався режим здійснення валютних операцій на території України, визначались загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. У статті 5 Декрету визначалось, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Згідно статті 1 Декрету комерційні банки не входять до категорії «резидентів» та «нерезидентів» та змістом вказаного Декрету не передбачено обов`язку банку в отриманні індивідуальної ліцензії на передачу іноземної валюти в позику. Декрет втратив чинність 07.02.2019 р. у зв`язку із введенням в дію Закону України «Про валюту і валютні операції», за змістом частини першої статті 9 якого банки надають банківські та інші фінансові послуги, якщо вони є валютними операціями, на підставі банківської ліцензії. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Такого самого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 23.01.2020 року у справі № 639/9387/16-ц. Судом встановлено, що на момент укладення кредитного договору ВАТ «Універсал Банк» мав банківську ліцензію Національного банку України № 92 від 07.12.2007 року на право здійснювати банківські операції, визначені частиною 1 та пунктами 5-11 частини 2 ст. 37 Закону України « Про банки і банківську діяльність» та дозвіл на здійснення банківських операцій № 91-1 від 07.12.2007 року (а.с. 102-104 т. 1). У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачами суду не надано. Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь АТ «Універсал Банк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 06.05.2019 року у розмірі 56 448, 53 дол. США. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат між сторонами із кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі по 11 094 грн. 63 коп. (а.с. 7 т. 1, а.с. 8 т. 2).

Outcome: approved