Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 73 979,17 грн. заборгованості за кредитним договором №214067-CRED від 13.03.2008 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-5). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.03.2008 року відповідач у ПАТ КБ Приватбанк» отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 14.12.2015 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 73 979,17 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі та письмові заперечення, відповідно до яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог та застосувати строк позовної давності (а.с.35-37). Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку осіб, які беруть участь у розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного: [PERSON] до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №214067-CRED на споживчі цілі (а.с.7-10), відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 17 000 грн. 00 коп. зі сплатою 32% річних до дати погашення кредиту, згідно графіку (а.с.11). [PERSON] виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти в сумі 17 000 грн, що підтверджується заявою [PERSON] (а.с.12). Умовами укладеного сторонами договором кредиту встановлено термін погашення відповідачем кредиту 11.06.2009 року в порядку та строки, установлені графіком. [PERSON] до графіку (а.с.11) відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно, до дати вказаної у графіку, здійснювати погашення кредиту, з урахуванням тіла кредиту та процентів, в сумі 1 392,85 грн, останній платіж здійснити не пізніше 11.06.2009 року в сумі 1 393 грн. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається з наданого розрахунку (а.с.6) станом на 14.12.2015 року заборгованість по кредитному договору становить 73 979 грн 17 коп, з них: заборгованість по кредиту - 13 084 грн 46 коп, заборгованість по відсоткам 57 133 грн 80 коп.; заборгованість по штрафам 3 760 грн 92 коп. Відповідачем заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності (а.с.36-37). У відповідності до п.5.7 умов кредитного договору, строки позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, пені, штрафів визначені сторонами тривалістю 5 років. [PERSON] до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14 та у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127цс14, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.6) відповідач здійснив останній платіж за кредитним договором 26 лютого 2009 року, а кредитний договір між сторонами укладено зі строком повного його погашення - 11.06.2009 року Зважаючи на те, що перебіг строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту - 11.06.2009 року, отже початок перебігу строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається з 12 червня 2009 року та закінчуються 12 червня 2014 року. ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось до суду з даним позовом 21 березня 2016 року, тобто поза межами строків позовної давності. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом ним пропущено з поважних причин. З огляду на вищезазначене, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні вимог позивача належить відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності та відсутністю підстав для його поновлення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed