Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до суду із позовом до відповідачів, у якому просила зобов`язати: [PERSON] , [PERSON] припинити дії щодо використання квартири [ADDRESS] не за призначенням під розташування так званого «хостелу» (для фактичного тимчасового проживання великої кількості осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату), привести означену квартиру у стан, придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу. Ухвалою суду від 13.01.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Повідомленням суду від 13.01.2020 р. учасників справи, третю особу повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам, треті особі роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, третьої особи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали, та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Позивач, звертаючись до суду із вимогами до відповідачів, свої вимоги обґрунтовує частиною четвертою статті 319 ЦК України, згідно якої власність зобов`язує, частиною першою статті 383 ЦК України, у якій зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, у позовній заяві зазначає, що протокольним дорученням № 3 від 30.10.2019 р., затвердженим заступником голови Київської міської державної адміністрації М. Хондою, було вирішено районним в місті Києві державним адміністраціям за результатами проведення у жовтні рейдів вжити заходів реагування до так званих «хостелів», які здійснюють свою діяльність без передбачених на те законних підстав, що у зв`язку зі скаргами мешканців будинку по [ADDRESS] працівниками житлово-експлуатаційної дільниці «Хрещатик» встановлено, що у квартирі [ADDRESS] вищезазначеного будинку, яка належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON] та [PERSON] , розміщена на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, чотирикімнатна, загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 74,9 кв.м, розміщено 22 ліжкомісця. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суду не надано жодного доказу належності спірної квартири відповідачам [PERSON] , [PERSON] , отже вимоги позивача про припинення дії, яка порушує право, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами, з огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed