Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач 10.11.2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,5585 га, що розташована на території Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.12.2015 року померла його баба по лінії матері [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказану вище земельну ділянку. Своїм майном на випадок смерті [PERSON]А не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом почергово. Зазначає, що до дня смерті баби він проживав разом з нею та здійснював за нею догляд, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від такої. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на земелю, був втрачений, а виготовлення дублікату такого на даний час неможливе. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 ЦПК України, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 28.12.2015 року померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І- СГ № 415576, виданим 29.12.2015 року. До складу спадкової маси після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Пісківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5585 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 031958 від 16.05.2003 року. З оголошення у пресі від 09.12.2017 року слідує, шо вказаний державний акт, виданий на імя [PERSON], втрачений. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. З довідки Пісківської сільської ради від 11.10.2017 року № 346 слідує, що [PERSON] до дня смерті-28.12.2015 року, проживала і була зареєстрованою в [INFO]. Разом із нею до дня смерті проживав її онук [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ № 441735, видане повторно 14.01.2015 року, позивач [PERSON] народився 07.06.1990 року, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ № 252220 від 26.02.1970 року, [PERSON] народилася 15.02.1970 року її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що позивач, являється єдиними спадкоємцями майна своєї баби [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті такої, та претендує на спадкове майно, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не заявив про відмову від неї, але не може оформити за собою таке право власності із-за втрати оригіналу правовстановлюючого документа. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved