Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

позивач 06.11.2020 р. звернувся до суд з позовом до відповідача, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2017р. за договором позики він передав [PERSON] 16 000,00 грн. терміном до 01.11.2017р., що підтверджується укладеним між сторонами договором. Також 17.05.2019р. за договором позики він передав [PERSON] 25 000,00 грн. терміном до 26.06.2019р., що підтверджується розпискою, написано [PERSON] . При тому, за договором позики від 11.05.2017р., [PERSON] повернув йому 17.05.2019р. тільки 2 000,00 грн., що свідчить про визнання ним боргу та переривання строку позовної давності. Однак до даного часу [PERSON] не виконав свої зобов`язання, так як не повернув йому решту позичених коштів. Крім того, у відповідності зі ст.549 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, [PERSON] повинен сплатити йому пеню за період з 17.05.2017р. по 05.11.2020р. в розмірі 5 159,87 грн. Також, згідно ст.625 ЦК України, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, [PERSON] повинен сплатити йому інфляційні збитки за період з 17.05.2017р. по 05.11.2020р. в розмірі 252,00 грн., та 3% річний за даний період в розмірі 619,00 грн. Загальна сума заборгованості, яку просить стягнути з [PERSON] за згаданими договорами позики, становить 45 030,87 грн. 27.11.2020р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, та надано відповідачу 15-денний термін для подання відзиву, однак такий відзив не подав. В судове засідання позивач [PERSON] не явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позов підтримує з зазначених в позовній заяві підстав, який просить задовольнити повністю Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не повідомив причин неявки, не подав відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність. Тому суд ухвалює заочнерішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.05.2017р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений в письмовій формі договір позики, за яким [PERSON] надав [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 16 000,00 грн., які [PERSON] зобов`язався повернути не пізніше 01.11.2017 р.( а.с.10). Згідно п.5 даного Договору, у випадку невчасного повернення боргу, на наступний день після закінчення терміну повернення нараховується щоденно пеня на неповернуту суму коштів в розмірі 25% річних. На договорі значаться підписи від імені [PERSON] та [PERSON] , а на зворотній стороні договору значиться запис наступного змісту: « Кошти в розмірі 2000 грн. від [PERSON] отримав 17 травня 2019 року», та підпис від імені [PERSON] . Крім того, за договором позики [PERSON] позичив 17.05.2019р. [PERSON] 25 000,00 грн. Факт отримання коштів в сумі 25 000,00 грн. [PERSON] засвідчив написанною власноручно розпискою, оригінал якої знаходився у позивача та ним долучений до матеріалів справи ( а.с.11). Дана розписка містить всі ознаки договору позики, передбачені ст.1046 ЦК України. Доказів на підтвердження повернення позичених коштів, суду не надано. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно приписів ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 530, 599,629 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином згідно умов договору; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання припиняється виконанням; договір є обов`язковим для виконання сторонами. З врахуванням встановленого суд вважає, що між сторонами існували договірні відносини щодо позики грошових коштів на визначений термін зі сплатою процентів за користування коштами, і що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання з повернення отриманих коштів та заборгував 39 000,00 грн. Крім того, згідно розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, у зв`язку з невиконанням відповідачем Договору позики від 11.05.2017р., останній за період з 17.05.2019р. по 05.11.2020р. повинен сплатити відповідачу за користування коштами у розмірі 14 000 грн.: 5 159,87 грн. - пені ( 25% річних); 252,00 грн. - три відсотки річних та 619,24 грн. інфляційних втрат. Тому з відповідача на користь позивач за договорами позики від 11.05.2017р. та від 17.05.2019 року, слід стягнути в загальному розмірі 45 030,87 грн. Суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним, його розмір відповідає фактичним обставинам справи, а тому такий підлягає до задоволення повністю. Також з відповідача, згідно ст.ст.133, 141 ЦПК України слід стягнути понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору розміром 840,80 грн.

Outcome: approved