Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач 10.08.2018 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом (а.с. 1-3) та посилався на те, що 30.08.2011 року відповідач [PERSON] у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» підписав заяву б/н про отримання кредиту у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення ст.ст.\~526,527,530,1054 ЦК України\~та умов Договору відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав, станом на 16.07.2018 року заборгованість відповідача за Договором склала 13\~408, 48 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 28.08.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи наявний відзив [PERSON] на позовну заяву про стягнення заборгованості, що надійшов на адресу суду 20.09.2018 року (а.с. 44-49). У своєму відзиві відповідач [PERSON] просить суд відмовити у позові про стягнення заборгованості в повному обсязі у звязку з недоведеністю та пропуском позивачем строку позовної давності. Посилався на те, що належних доказів позивачем, яку саме картку він отримав та що він ознайомився з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позову, не надано. Анкета заява від 30.08.2011 року не містить доказів підписання, не містить даних про розмір наданого кредиту. Також позивачем не доведений факт прийому-передачі саме кредитної картки йому, [PERSON], не узгоджено з ним умов договору в частині процентної ставки та штрафних санкцій. Посилався на правову позицію Верховного суду України від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якої проценти не нараховуються після спливу строку кредитування. Відповідач також зазначив, що штраф та пеня є різновидами неустойки та є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне їх застосування за одне і те саме правопорушення свідчить про порушення ст. 61 Конституції України, що узгоджується з висновками у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Зазначив, що позивачем неправомірно нараховано пеню від загальної заборгованості за кредитним договором, в яку включив платежі, прострочені понад один рік. Також посилався на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 257 ЦК України, оскільки останній платіж було здійснено 24.05.2015 року, в той же час позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2018 року, тобто з пропуском строку загальної позовної давності. До відзиву додано клопотання про витребування оригіналів доказів, від 20.09.2018 року, клопотання про застосування строків позовної давності від 20.09.2018 року, клопотання про розгляд справи з викликом сторін від 20.09.2018 року. Ухвалою суду від 06.11.2018 року витребувано у позивача відповідні докази по справі. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 28.08.2018 року також було встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, згідно вимог ч.ч. 3 та 5 ст. 178 ЦПК України, та на адресу суду від позивача 19.11.2018 року надійшла відповідь на відзив з додатками (а.с. 62-85), згідно якої просить задовольнити вимоги у повному обсязі. 04.01.2019 року позивачем надано на адресу суду уточнену позовну заяву з додатками (а.с. 89-92), згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 13\~408, 48 грн. та 1762,00 грн. судового збору, посилаючись на наступні обставини. 30.09.2011 року відповідач [PERSON] у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» підписав заяву б/н про отримання кредиту у розмірі 3 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Овердрафт ( п. 1.1.1.63 Договору) це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов?язання виконав, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 16.07.2018 року має заборгованість у розмірі 13 408,48 грн., яка складається з наступного: - 3368, 64 грн. тіло кредиту; - 4907,43 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; - 4012,72 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 614,69 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки заборгованість на даний час не погашена, просить стягнути її з відповідача у примусовому порядку. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача на підставі ст.ст.\~525, 526, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України\~підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.09.2011 року відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» із особисто підписаною заявою про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9, 10,11-25,101). Відповідачем було підписано особисту Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у даній заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті Банку, тарифами Банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Відповідно до вказаної заяви, відповідач, ознайомившись із переліком послуг, що можуть бути надані, а саме: 1) платіжна картка кредитка «Універсальна»; 2) зарплатна картка; 3) картка Gold; 4)пенсійна картка; 5) ощадкнижка; 6)дебетова особиста картка, зазначив, що бажає оформити на своє імя саме платіжну картку кредитка «Універсальна» та указав бажаний кредитний ліміт по платіжній картці кредитка «Універсальна» у розмірі 1000 грн. (а.с. 89 на звороті). Позивачем надані належні та допустимі докази, що підтверджують факт укладання цього договору, а саме копію Анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, рахунок заборгованості, копію паспорту відповідача, виписку по рахунку, повідомлення про перевипуск кредитної картки та фото клієнта з карткою. Сторонами при укладенні договору було оговорені усі істотні умови, крім того, вищевказані Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділені банку та є на офіційному сайті Банку. Також позивачем до матеріалів справи долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яку відповідач підписав власноруч і з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку, вказано розміри комісій та штрафів, тощо (а.с. 10). При укладенні договору сторони керувались ч.1\~ст. 634 ЦК України\~(договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627\~ЦК України передбачено свободу договору, а саме: відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладене свідчить про досягнення згоди між сторонами щодо усіх істотних умов кредитного договору та існування кредитних відносин між сторонами, а отже спростовує заперечення відповідача щодо неможливості вважати Умови та правила надання послуг, які додано до позову складовою частиною укладеного між сторонам договору від 30.09.2011 року. Крім того, позивачем надано виписку з карткового рахунку, де чітко вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка з банківського розрахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладення договору та всі операції з картковим рахунком. З виписки також вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за кредитним договором. Визнання угоди відповідачем є також факт користування картрахунку та використання кредитних коштів. Посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Верховний Суд України від 11 березня 2015 року № 43098344 (справа №6-16цс15) є хибним, оскільки вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у справі з інших правовідносин. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов, підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.\~\~ Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов, Клієнт зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.\~\~ Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов, Клієнт зобовязаний, у випадку невиконання зобовязань по Договору, за вимогою Банку виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого Кредиту та Овердрафту), оплаті винагороди Банку.\~\~\~\~ Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф враховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.\~\~\~\~ Відповідно до п.1.1.1.63 Договору, овердрафт це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відповідно до п.2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобовязань згідно п. 2.1.1.3.3, 2.1.1.12.9 Договору, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в тому числі з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому або в визначеній Банком долі у випадку невиконання Держателем та/або Довіреною особою Держателя своїх Боргових та інших зобовязань по цьому Договору.\~\~ Згідно п.2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов Договору відповідач свої зобовязання за Договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.94-98), випискою по особовому рахунку боржника (а.с.118-121). Станом на 16.07.2018 року заборгованість відповідача за Договором склала 13\~408, 48 грн., яка складається з наступного: - 3368, 64 грн. тіло кредиту; - 4907,43 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; - 4017,72 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 614,69 грн. - штраф (процентна складова). Перша частина розрахунку відображає рух коштів до моменту оновлення форми розрахунку, а саме до 31.05.2015 року та відображає суму заборгованості станом на 31.05.2015 року, друга частина розрахунку сформована з моменту оновлення форми розрахунку та має заборгованості станом на 16.07.2018 року. Оскільки після 31.05.2015 року відповідач продовжував користуватися карткою та використовувати кредитні кошти, розмір заборгованості станом на 16.07.2018 року змінився, що відображено у другій частині розрахунку заборгованості. Розмір заборгованості у першій частині розрахунку та розмір заборгованості у другій частині розрахунку зазначено в колонці «Складова заборгованості за наданим кредитом» співпадають, зазначено суму 3401,04 грн. Крім того, позивачем в обґрунтування позову додано до матеріалів справи виписку по рахунку, яку суд приймає та вважає належним доказом того, що заборгованість станом на 16.07.2018 року не є погашеною. Отже, встановивши факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредитного ліміту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен нести відповідальність перед кредитором щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до абз. 1, 3 п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам розяснено, що проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. При цьому, вирішуючи питання щодо одночасного стягнення процентів, визначених статтями\~536,\~1048,\~1056-1,\~1061 ЦК України\~і трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями\~536,\~1048,\~1056-1,\~1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим, за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до\~ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями\~536,\~1048,\~1056-1,\~1061 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до\~ст. 625 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених\~ст. 536 ЦК\~та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених\~ст. 625 ЦК, є правомірним. Відповідно до\~статті 616 ЦК України\~якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Отже, положення\~статті 616 ЦК України\~дійсно передбачають право суду, за певних умов, зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Таким чином нараховані Банком проценти є платою за користування кредитними коштами, отриманими за договором, а не мірою відповідальності за порушення зобовязання, тому суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» тіло кредиту у розмірі 3368, 64 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 4907,43 грн.; заборгованість за пенею в розмірі 4017,72 грн., всього на загальну суму 12293,79 грн. Відповідно до змісту заяви позичальника строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами, відповідає строку дії картки. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Виходячи з викладеного, суд вважає, що посилання відповідача на правову позицію Верховного суду України від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 є безпідставними, кредитний договір є чинним, строк дії картки не закінчився. Також згідно повідомлення позивача, [PERSON], відповідно до кредитного договору отримав картки № 4149437713191169, № 5168755309501456, № 5168755333244586, зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 07.2017 року (а.с. 81). Щодо заявлених АТ КБ «ПриватБанк» вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд приходить до висновку про відмову в цій частині з огляду на наступне. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Одночасно, п. 2.1.1.12.6.4. Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст. 549 ЦК України). В даному випадку Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору - пені та штрафу. Отже, в частині стягнення з відповідача [PERSON] 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 614,69 грн. - штрафу (процентна складова) слід відмовити. Вирішуючи питання про застосування до вимог позивача позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 134цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно з п. п. 3.1.1. та 3.1.3. Правил користування платіжною картою строк дії картки вказується на лицевій стороні карти (рік та місяць). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного на картці. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності на картрахунку грошових коштів для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій. Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 Правил користування платіжною картою погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або у безготівковому порядку із подальшим зарахуванням їх Банком на картрахунок держателя, а також договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Строк та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками із встановленим обов'язковим мінімальним платежом наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Обов'язковий платіж включає плату за користування кредитом, передбаченому Тарифами і частину заборгованості за кредитом. Згідно п.5.4. Правил користування платіжною картою строк погашення відсотків за кредитом визначено щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту у повному обсязі сторонами визначено не пізніше останнього місяця, зазначеного на платіжній картці. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу неодноразово перевипускались кредитні картки, у зв'язку із закінченням строку дії попередньої картки, останній раз зі строком дії до 07/17 (а.с. 81). Крім того, згідно наданих суду матеріалів справи, відповідач користувався коштами позивача, неодноразово частково погашав заборгованість за наданим кредитом, останнє погашення кредиту у сумі 336,36 грн. було здійснено відповідачем 14.11.2017 року, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 30.08.2011 року (а.с. 8). В подальшому, починаючи з листопада 2017 року будь-яке погашення заборгованості не здійснювалося. З зазначеним позовом позивач звернувся до суду 10.08.2018 року, тобто в межах строку позовної давності. З огляду на це, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск строку позовної давності за отриманим кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в загальній сумі 12293,79 грн. Також, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.33) .

Outcome: partial