Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача 14244 грн 64 коп заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 20 лютого 2012 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н про надання останньому кредиту у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 6 березня 2010 року, та тарифами банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підтвердженням визнання відповідачем угоди є користування останнім картрахунком та використання ним кредитних коштів. Згідно п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг відповідач дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору, про що позичальник інформується шляхом отримання виписки по картковому рахунку, що відповідно до п.2.1.1.5.3 Умов є обов»язком позичальника. Згідно п.5.12 Умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. До того ж п.2.10.7, 5.3 Умов встановлено, що договір діє без обмеження строку, картрахунок відповідача відкритий на невизначений термін. Умовами та правилами надання банківських послуг також передбачено, що позичальник має право надати банку заяву про розірвання договору, але відповідач таку заяву не подавав. Банк умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Однак останній належним чином умови договору не виконував. Тому станом на 31 грудня 2015 року заборгованість за договором склала 14244 грн 64 коп, з яких: заборгованість за кредитом 7570,38 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 5019,75 грн, заборгованість за пенею та комісією 500 грн 00 коп, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) 654,51 грн. Також просять стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача: ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 25). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечують та пояснили, що 20 лютого 2012 року відповідачем була підписана лише анкета-заява, в подальшому він інших документів не підписував. Кредитний договір в письмовій формі між сторонами не укладався, хоча це передбачено законодавством. Відповідач не був ознайомлений з тарифами та штрафними санкціями банку. Тому в даному випадку правочин є нікчемним, його недійсність встановлена законом, визнавати його недійсним немає потреби. Позивач невправі вимагати виконання цього договору, який є недійсним з моменту вчинення, у зв»язку з чим вимоги банку про стягнення заборгованості є незаконними. Крім того, в порушення вимог чинного законодавства позивач постійно змінював процентну ставку і не повідомляв про таке відповідача. [PERSON] також просить застосувати позовну давність щодо нарахованих пені та штрафів. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20 лютого 2012 року вбачається, що [PERSON] виразив свою згоду з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами банківських послуг, тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов»язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua (а.с.8). Тому в даному випадку між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, доказів протилежного відповідач та його представник не надали. Згідно пояснення ПАТ КБ ПриватБанк 20 лютого 2012 року [PERSON] отримав кредитну карту «Універсальна 30 днів». З 1 січня 2013 року введені нові умови обслуговування кредитного ліміту по даній карті, а саме: пільговий період використання кредитних коштів збільшився з 30 до 55 днів, процентна ставка по кредиту зменшена з 3% до 2,5% за місяць. З 1 вересня 2014 року процентна ставка збільшена до 2,9% за місяць, з 1 квітня 2015 року збільшена до 3,6% за місяць. Зміна вказаних тарифів проведена відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.67). Дані пояснення відповідають тарифам (а.с.10), з якими, як слідує з анкети-заяви відповідача від 20.02.2012, останній був ознайомлений у письмовому вигляді. Протягом 2012-2015 років відбувалися зміни кредитного ліміту на підставі Умов та правил, узгоджених з клієнтом (а.с.7). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256, тарифи- розмір винагороди за послуги банку, є невід»ємною частиною договору (п.1.1.1.91). Прострочений кредит кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті банку в строк, передбачений договором (п.1.1.1.72). Після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливості встановлення кредитного ліміту на кредитку карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п.2.1.1.2.3). Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п.2.1.1.2.4). Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта (п.1.1.3.2.3). Клієнт зобов»язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про проведені операції за картрахунками (п.2.1.1.5.3). Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків/вкладів, а також операцій, проведених за рахунками/картами/вкладами клієнта, не звільняє клієнта від виконання його зобов»язань за даним договором (п.1.1.5.2). При незгоді зі змінами правил та/або тарифів банку клієнт зобов»язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком. При незгоді зі списанням коштів за картрахунком письмово інформувати банк про це протягом тридцяти п»яти днів з моменту списання (п.2.1.1.5.4). В разі порушення держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов даного договору, та /або в разі виникнення овердрафта банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому чи у визначеній банком частці в разі невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов»язань та інших зобов»язань за цим договором (п.2.1.1.4.2,2.1.1.12.11). Клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором, в разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку, слідкувати за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7). Погашення кредиту поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (п.2.1.1.12.3). За користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачене п.2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6). В разі виникнення прострочених зобов»язань клієнт сплачує банку пеню (п.2.1.1.12.6.1). Даний договір діє без обмеження строку (п.2.10.7). Клієнт вправі у будь-який час розірвати даний договір, повідомивши про такий намір банк шляхом подачі письмової заяви про розірвання договору за формою, встановленою банком (п.2.10.9). Картрахунки відкриті на невизначений строк (п.5.3). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк (п.5.12) (а.с.11-20). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач отримав платіжну картку ПАТ КБ Приватбанк, якою користується дотепер, по якій отримував кредитні кошти, що видно з виписок по картці, наданих самим відповідачем (а.с.69-72) та позивачем (а.с.59-65), заяви про розірвання договору до банку не подавав. Згідно розрахунку ПАТ КБ Приватбанк станом на 31 грудня 2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 7570,38 грн, заборгованість за процентами 5019,75 грн, заборгованість за пенею та комісією 500 грн, судові штрафи 1154,51 грн, загальна сума 14244,64 грн (а.с.6). При цьому судом було перевірено і встановлено, що позивачем були враховані всі поповнення, зроблені відповідачем до 31 грудня 2015 року з метою погашення кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачеві нарахована заборгованість за пенею та комісією в розмірі 500 грн. В даному випадку ця сума і обліковується в графі «Сума комісії та пеня» (а.с. 6), в самому тексті позову теж вказано, що існує заборгованість за пенею та комісією (а.с.4,5). Однак згідно п.2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Пам»ятки клієнта/Довідки об умовах кредитування, Тарифів банку, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (а.с.19зв.). А в п. 2.1.1.12.13 Умов визначено, що в разі порушення позичальником строків зі сплати процентів за користування кредитом, вказаних у Пам»ятці клієнта/довідці про умови кредитування, пп.2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7, 2.1.1.12,6.2, 2.1.1.12,7.4 даних Умов, згідно ст.212,611,651 ЦК України сторони погодили: протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов»язань зі сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі фактично сплачених позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобов»язань зі сплати процентів за користування кредитом сплачує банку неустойку в розмірі, передбаченому п.2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.7.4 Умов та правил (а.с.20). В Тарифах «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вказано лише про нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с.10). В п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг також вказано, що в разі виникнення прострочених зобов»язань клієнт сплачує банку пеню (а.с.19). За таких обставин суд вважає, що відповідачеві нарахована саме пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 500 грн., а не комісія. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строку платежів за будь-яким з грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн 00 коп + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а.с.16зв.). Таким чином, відповідачу, крім пені, нарахований також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована ставка) та 654 грн 51 коп (процентна складова). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання може зебезпечуватися неустойкою. В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивач прохає стягнути з відповідача за порушення умов кредитного договору, зокрема, за порушення зобов»язань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобов»язань. Таким чином, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. Відповідно до\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суд не погоджується з позовними вимогами ПАТ КБ ПриватБанк про те, що за одне й те саме порушення зобовязань за кредитним договором позивач одночасно просить стягнути штрафи в загальному розмірі 1154,51 грн (500 грн - фіксована частина та 654,51 грн - процентна складова) та заборгованість з пені, яка згідно з розрахунком заборгованості нарахована у розмірі 500 грн. За таких умов суд вважає, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15. А згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Також відповідач просить застосувати щодо пені позовну давність. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому п.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В ч.3,4 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з даним позовом в лютому 2016 року (а.с.40,2). Однак з наданого позивачем розрахунку видно, що до нього включена пеня станом на 31 грудня 2015 року, тобто поза межами позовної давності. Доказів, що за домовленістю сторін позовна давність була збільшена, позивач не надав. Але, оскільки пеня складається з окремих нарахувань, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов»язань. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовну давність слід застосувати лише до пені, яка була нарахована 31 грудня 2015 року, оскільки решта пені нарахована в межах одного року до часу звернення до суду з позовом, тому розмір пені, який підлягагає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 450 грн. (500 грн. 50 грн. (грудень 2015 року)). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 13040,13 грн, з яких: 7570,38 грн - заборгованість за кредитом, 5019,75 грн - заборгованість за процентами, 450 грн. пеня. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і судовий збір відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України має бути сплачений відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1261,48 грн. (13040,13 х 1378 : 14244,64).

Outcome: partial