Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача - Мигаль Р.П., в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити. Із змісту позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що 27.09.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0042/73/62360, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 13350,00 дол. США під 12,5 % річних до 26.09.2013 р. З укладенням кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит та відсотки за користування, шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до встановленого графіка погашення кредиту, а у разі простроченння грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім того, позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит на вимогу кредитора. Станом на 13.02.2014 року грошові зобов'язання по кредитному договору позичальником виконані не повністю і заборгованість позичальника становить 3951,95 дол. США, що складається, з 1319,86 дол. США - заборгованості за кредитом; 209,46 дол. США - заборгованості за відсотками; 2422,63 дол. США - пеня за прострочення сплати кредиту відсотків. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що згідно з копією кредитного договору № 014/0042/73/62360 від 27.09.2006 р. (а.с. 12-13) укладеного Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 4-5), та відповідачем в справі - [PERSON], останній отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 13350,00 дол. США на 84 місяці з 27.09.2006 року по 26.09.2013 року, з відсотковою ставкою за користування кредитом 12.500 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 13.02.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 3951,95 дол. США, з яких заборгованість за кредитом становить 1319,86 дол. США (11285,73 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1319,86 дол. США (11285,73 грн.); заборгованість за відсотками 209,46 дол. США (1791,03 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 201,32 дол. США (1721,43 грн.); розрахована пеня 2422,63 дол. США (20715,18 грн.); що стверджується довідкою - розрахунком (а.с. 6-8) Разом із тим суд звертає увагу, що в силу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 1000,00 дол. США. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За вищенаведених підстав суд вважає підставними та частково доведеними в судовому засіданні вимоги позивача. Окрім цього, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 551, 610-612, 625, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: partial