Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 84 885 грн. 82 коп. та судові витрати у справі. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 22.01.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та боржником [PERSON], останній отримав кредит у сумі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами зазначеного договору боржник зобовязувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, відсотків та комісії, проте взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 31.12.2017 утворилась заборгованість у вказаній вище сумі. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, позивач свого представника до суду не направив. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю, проти винесення заочного рішення останній заперечень не має. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.05.2018, у відповідності ст.281 ЦПК України, суд прийшов до висновку про заочний розгляд справи в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 22.01.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір (що складається із анкети-заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів, а.с.7, 8, 9-32), на підставі якого останній отримав кредит у сумі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 кредитного договору клієнт зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 31.12.2017 утворилась заборгованість в сумі 84 885 грн. 82 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом 1 600 грн.; по процентах за користування кредитом 73 577 грн. 45 коп.; за пенею та комісією 5 190 грн.; штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 4 018 грн. 37 коп. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк». Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків сплати по одному із договірних зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору б/н від 22.01.2013, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на суму 80 367 грн. 45 коп., а не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг (500 грн.00 коп. - фіксована частина штрафу, 4 018 грн. 37 коп. - процентна складова штрафу). Позивачем по справі було понесено судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 1 762 грн. (а.с.1). Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України. Таким чином, виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку на користь позивача слід стягнути понесений ним судовий збір у сумі 1 668 грн. 21 коп. (80 367 грн. 45 коп. х 100% : 84 885 грн. 82 коп. х 1 762 грн. / 100% = 1 668 грн. 21 коп.).

Outcome: partial