Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач 05 лютого 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2011 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17.10.2011р. і до досягнення повноліття дитиною. Також позивач вказав, що 18 вересня 2013 року він вдруге зареєстрував шлюб із [PERSON], і від цього шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що його матеріальний стан значно погіршився, так як він не має постійної роботи. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина - [PERSON], [INFO], з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням суду від 22 квітня 2015 року позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі (а.с.22). Не погодившись із заочним рішенням суду, відповідачка 07 липня 2015 року подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.25-27). Ухвалою суду від 21 липня 2015 року заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду (а.с.39). Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву,в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а.с.54). Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Проти позовних вимог заперечує (а.с.53). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 17 вересня 2005 року, який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року було розірвано (а.с.7). Від подружнього життя сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], на утримання якої із [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, на користь [PERSON] (а.с.8). 18 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 95 (а.с.5). Від даного шлюбу позивач має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). У відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи те, що позивач на утриманні має дві малолітні дитини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку щодо необхідності змінити розмір аліментів присуджених до стягнення рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року та в подальшому стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: partial