Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач 05 червня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначив, що 04.06.2007 року за кредитним договором без номера відповідач отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобов'язання за вказаним кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.03.2018 року в розмірі 12030,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1007,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7023,95 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2950,00 грн., штрафу (фіксована частина) -500,00 грн., штрафу (процентна складова) 549,06 грн. Просить стягнути вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] не погодившись із позовом подала до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що строк дії картки сплив у травні 2015 року, останній платіж нею здійснено у 2013 році, а тому позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду із даною позовною заявою. Подала до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності. Представник позивача подав до суду письмову відповідь на відзив в якій зазначив, що відповідач [PERSON] підписанням Анкети-заяви позивальника приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг. Вказав, що з наданої до суду виписки з карткового рахунку відповідача чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалась грошовими коштами, отримувала кошти через банкомат, а отже отримала кредитну картку «Універсальна». Щодо застосування строків позовної давності зазначив, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до п.2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці ( поле МОNTH). Вказав, що за договором без номера від 04.06.2007 року відповідачу була видана картка [NUMBER] зі строком дії до останнього дня травня 2015 року, а отже згідно збільшеного строку позовної давності, який погоджений умовами договору, строки позовної давності позивачем не пропущений. Також зазначив, що пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій, а тому у межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених в письмовому відзиві. В судовому засіданні 27 вересня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, заслухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає встановленим наступне. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 04 червня 2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] у розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% в на рік на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки- травень 2015 року. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так й списанням Банком коштів з Дебетної картки [NUMBER]. Даний договір без номера від 04 червня 2007 року був укладений на підставі заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг. (а.с.40,10-15). Оцінивши даний цивільний договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Пунктами 5.2, 5.3, 5.4 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що погашення Кредита - поповнення Картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Строки та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами та частину заборгованості за Кредитом. Строк погашення за Кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановлення Мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за Кредитом- щомісячно за попередній місяць; строк погашення Кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці ( в полі МОNTH) Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір дійсний на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. (а.с.10-15) Згідно наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» довідки за №30.1.0.0/2-20180522/219 від 17.08.2018, [PERSON] згідно кредитного договору без номера від 04.06.2007 отримала картку [NUMBER] з терміном дії до останнього дня місяця травня 2015. (а.с.60) Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] позивачем 18.09.2008 року було збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., в подальшому 15.11.2010, 25.01.2011, 10.12.2012, 21.12.2012 та 22.03.2013 року кредитний ліміт було знижено до 1020,00 грн. (а.с.34) Згідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку [NUMBER] відповідача [PERSON] за період з 01.06.2007 по 17.08.2018 року вбачається, що останнє зняття грошових коштів за цим картковим рахунком здійснено 17.04.2012 року. (а.с. 56-59) Із наданого позивачем розрахунку за кредитним договором без номера від 04 червня 2007 року вбачається, що станом на 31.03.2018 у [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 12030,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1007,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7023,95 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2950,00 грн., штрафу (фіксована частина) -500,00 грн., штрафу (процентна складова) 549,06 грн. (а.с.5-8). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки відповідно до підписаної відповідачем заяви та Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі за № 444/9519/12, суд вищої інстанції дійшов висновків, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із наданої виписки з карткового рахунку [NUMBER] убачається, що останнє зняття грошових коштів за кредитним договором від 04 червня 2007 року відповідачем [PERSON] було здійснено 17 квітня 2012 року, тобто обов'язок позичальника здійснити щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості за кредитом, настав 17 травня 2012 року. За період з 17 квітня 2012 року [PERSON] не здійснювалось погашення заборгованості за зазначеним кредитом, що підтверджується випискою з карткового рахунку [NUMBER]. Як встановлено судом, позивач 05 червня 2018 року звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості за кредитом, яка утворилась станом на 17 травня 2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності про застосування наслідків спливу якого просила відповідач. Згідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки строк позовної давності сплив до основної вимоги зі стягнення заборгованості за кредитом, тому він вважається таким, що сплив і щодо решти додаткових позовних вимог. Стосовно доводів представника позивача про визначення сторонами кредитного договору позовної давності в 50 років визначеного у п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 № СП-2010-256, суд зазначає наступне. Так, 06 червня 2011 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно яких відповідачка виявила бажання отримати платіжну картку кредитка «Універсальна», зарплатну картку, пенсійну картку. (а.с. 61) Водночас із довідки за №30.1.0.0/2-20180522/219 від 17.08.2018 наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] отримала лише картку [NUMBER] згідно кредитного договору без номера від 04.06.2007, однак іншої кредитної картки у червні 2011 року відповідач не отримувала (а.с.60), а отже дія п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 62-85) не поширюється на дані кредитні правовідносини між сторонами. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed