Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Також позивач ставить питання про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаному будинку. Вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 23 січня 2007 року між позивачем та [PERSON] договору №7К і договорів про видачу траншів останній цього ж числа отримав кредит в розмірі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10 січня 2012 року. Виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором забезпечено іпотекою, відповідно до договору, укладеного 06 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] Предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м, житловою площею -16,1 кв.м, який розташований по [ADDRESS]. Сторони договору оцінили предмет іпотеки у 151987 грн. 44 коп. Договір посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. Строк дії кредитного договору закінчився. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року не виконав. Станом на 05 лютого 2015 року заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становила 101919 доларів США 90 центів (що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05 лютого 2015 року - 1833539,00 грн.) Отже, банк вправі одержати задоволення вимог за основним зобов'язанням за рахунок заставного майна. Тому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувавши житловий будинок по [ADDRESS] шляхом продажу в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», і виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаному будинку. В судове засідання представник позивача не з'явився. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що відповідно до укладеного 23 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] договору №7К та договорів про видачу траншів останній цього ж числа отримав кредит в розмірі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10 січня 2012 року (а.с.13-15; 16-19). 06 лютого 2007 року на забезпечення виконання зобов'язання між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м, житловою площею -16,1 кв.м, розташований по [ADDRESS]. Сторони оцінили предмет іпотеки у 151987 грн.44 коп. (а.с. 20-22). Строк дії кредитного договору № 7К від 23 січня 2007 року закінчився. [PERSON] свої зобов'язання за ним не виконав. Станом на 05 лютого 2015 року заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором складала 101919 доларів США 90 центів (що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05 лютого 2015 року - 1833539,00 грн.). Зокрема: заборгованість за кредитом - 27232 долари США 80 центів; заборгованість по процентам за користування кредитом - 39596 доларів США 11 центів; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 35090 доларів США 99 центів (а.с.7-8). 11 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено [PERSON] повідомлення із вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року. Одночасно банк інформував відповідача про намір, у разі невиконання ним порушеного зобов'язання, звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.10). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічне передбачене також ст. 589 ЦК України. Суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] основне зобов'язання за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року не виконано, а також враховуючи те, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS], на який просить звернути стягнення позивач, не підпадає під критерії, визначені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (зокрема, не використовується відповідачем як місце постійного проживання), ПАТ КБ «Приват Банк» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення на предмет іпотеки. Позовні вимоги банку про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаному житловому будинку, задоволенню не підлягають, оскільки з повідомлення Луквицької сільської ради №02-52/9 від 16 квітня 2015 року вбачається, що в будинку по [ADDRESS] ніхто не зареєстрований і не проживає. На підставі ст.ст. 527; 589 ЦК України, ст.ст. 33; 38 Закону України «Про іпотеку», ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,

Outcome: partial