Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2008 року, що утворилася станом на 30.11.2017 року, загальною сумою 56290 грн. 34 коп. На обгрунтування вимог у заяві зазначено, що на підставі вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір за умовами якого Банк також має право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів, відсотків, комісії, а у випадку порушення договору сплаті пені та штрафів, не виконує. Внаслідок чого утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує, не заперечує заочному розгляду справи та винесенню заочного рішення суду (а.с.2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Судова повістка направлена за місцем його реєстрації повернута з відміткою про невручення за закінченням терміну зберігання (а.с.36-38). Разом з тим, судова повістка направлена за фактичним місцем проживання вручена відповідачу особисто (а.с.39). Отже, [PERSON] був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, при цьому поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення справи від нього не надходило. Оскільки представник позивача не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу можливо розглянути за відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи із такого. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із представлених доказів вбачається, що 29.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ ПРИВАТБАНК був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви позичальника, Правил користування платіжною карткою, Тарифів Банку, а також Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-21). Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню коштів, сплаті відсотків у строки та в порядку встановлених кредитним договором, а у випадку порушення зазначеної угоди штрафних санкцій, відповідач не виконує внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. За представленим розрахунком загальна сума заборгованості, станом на 30.11.2017 року, становить 56290 грн. 34 коп. (а.с.5-7). Однак, суд не погоджується з розрахунком в частині стягнення пені, яка не розмежована з комісією, та розміру штрафу в сумі 2656,68 грн. (процентна складова) виходячи із такого. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника, який не виконує взяті зобов»язання, основаних на законі невигідних правових наслідків, що полягають у позбавленні певних прав, або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене слід дійти висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання наведеного положення Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). ПАТ КБ «ПриватБанк» надало суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. Разом з тим за це ж саме порушення банком нараховані пеня і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Тому позов в частині стягнення пені не підлягає задоволенню. З урахування викладеного підлягає зменшенню сума штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, яка визначена в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг). Отже, процентна складова штрафу буде становити 2534,76 грн. (1897,26 грн. заборгованість за кредитом + 48797,99 грн. відсотки х 5% = 2534,76), а разом з фіксованою частиною 500 грн. + 2534,76 грн. = 3034,76 грн. Таким чином загальна сума до стягнення становить 53730,01 грн. (1897,26+ 48797,99+3034,76) Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial