Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач 05.05.2014 року звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.1,2), який неодноразово уточнював (а.с.12,13,18,19), та остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 9870 грн. 25 коп., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог позову посилається на наступні обставини. Він з 12.02.2014 року працював у Комунальному підприємстві «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради на посаді заступника директора. Наказом № 8 від 17.03.2014 року його було звільнено з підприємства за угодою сторін, однак при звільненні з ним не було проведено розрахунку по заробітній платі, сума якої складає 1800 грн. 33 коп. В цей же день, 17.03.2014 року він звернувся до директора Комунального підприємства «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради з письмовою вимогою сплатити належні йому кошти відповідно до ст.116 КЗпП України. 18.03.2014 року йому надійшла відповідь за вих. № 61, в якій зазначено, що виплатити всі належні йому кошти станом на 18.03.2014 року неможливо у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках. Після надходження коштів йому буде виплачено заборгованість в повному обсязі. Враховуючи те, що при звільненні з ним у порушення ст.116 КЗпП України не був проведений розрахунок, вважає, що у відповідності до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку. За його розрахунком середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.03.2014 року (день звільнення) по 18.06.2014 року (день постановлення рішення) складає 9870 грн. 25 коп. (151 грн. 85 коп. (розмір середньоденної заробітної плати) х 65 днів (період з моменту звільнення до дня постановлення рішення) = 9870 грн. 25 коп.). Так як відповідачем були порушені його законні права на отримання розрахунку при звільненні, він зазнав моральної шкоди, яка виразилася у моральних стражданнях від втрати нормальних життєвих зв'язків, докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінив у 3000 грн. 00 коп. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Вказав, що відповідачем до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не виплачена (а.с.22). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 18.06.2014 року надав до суду заяву про визнання позову повністю з урахуванням заяв позивача від 30.05.2014 року та 18.06.2014 року про збільшення позовних вимог (а.с.23,24). Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як установлено в судовому засіданні, [PERSON] з 12.02.2014 року працював у Комунальному підприємстві «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради на посаді заступника директора, згідно наказу № 5 від 12.02.2014 року (а.с.4). Наказом № 8 від 17.03.2014 року [PERSON] було звільнено з посади заступника директора Комунального підприємства «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради з 17.03.2014 року за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, тому він 17.03.2014 року звернувся до директора Комунального підприємства «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради Осики Д.С. з письмовою вимогою сплатити належні йому кошти відповідно до ст.116 КЗпП України (а.с.6). Як вбачається з листа Комунального підприємства «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради № 61 від 18.03.2014 року, адресованого позивачу (а.с.7), заборгованість з виплати всіх належних йому сум на день звільнення складає 1800 грн. 33 коп. Однак виплатити всі належні позивачу кошти станом на 18.03.2014 року не можливо у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках. Відповідач, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, не виплатив позивачу при звільненні всі належні йому суми. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки № 65 від 20.03.2014 року, виданої Комунальним підприємством «Муніципальна гвардія» Нікопольської міської ради (а.с.8), середньоденна заробітна плата позивача складає 151 грн. 85 коп. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку (за період з 17.03.2014 року по 18.06.2014 року = 65 робочих днів) в розмірі 9870 грн. 25 коп. (151 грн. 85 коп. (середньоденна заробітна плата позивача) х 65 робочих днів (з дня звільнення 17.03.2014 року по день винесення рішення 18.06.2014 року) = 9870 грн. 25 коп.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає доведеними вимоги позову в частині завдання позивачу моральної шкоди. Від протиправних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, оскільки втратив нормальні життєві зв'язки, йому довелось докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, у відповідності до ст.237-1 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода. Однак, суд вважає суму моральної шкоди, визначену позивачем у розмірі 3000 грн. 00 коп., завищеною. Враховуючи обставини справи, розмір заборгованості, на думку суду достатньою сумою у відшкодування моральної шкоди буде 300,00 грн. В іншому позивачу слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. щодо вимог майнового характеру + 243 грн. 60 коп. щодо вимог немайнового характеру = 487 грн. 20 коп.).

Outcome: partial