Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

підстава позову (позиція позивача): згідно договору про відкриття у раках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8042174246 від 29.06.2016 року, акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» відкрив [PERSON] кредитну лінію, в межах якої банк надає клієнту кредит з лімітом не більше 4\~000, 00 гривень для проведення операцій із застосування картки. Згідно із пунктом 2.6 договору кредиту, кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки тобто на 36 місяців. Відповідно до пункту 2.10 договору кредиту за користування кредитом відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти, нараховані за фіксованою ставкою у розмірі 40 % річних. У відповідності до пункту 5.4. договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється виходячи з фактичної заборгованості, розміру процентної ставки, фактичної кількості календарних днів у поточну році. Нарахування процентів здійснюється по день повного погашення кредиту. Сторони погодились, що у разі несвоєчасної оплати позичальником наданих йому банківських послуг, позичальник оплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Відповідач у встановлений строк так і не виконав своїх зобов`язань та не повернув кредит і нараховані проценти. Станом на 18.09.2020 року загальна заборгованість за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8042174246 від 29.06.2016 року становить 12\~761, 94 грн., з яких: 3995,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6106, 20 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 2659, 75 грн. пені. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання прозастосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 28.10.2020р. - запит щодо доступу до персональних даних; 09.11.2020р. - відповідь на запит; 10.11.2020р. - ухвала суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 07.12.2020 р. - заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності; 28.01.2021 р.- заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності; 17.03.2021р.- заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності; 17.03.2021р.- клопотання відповідача про застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 29.06.2016 року між АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Івано-Франківськ та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8042174246, на умовах якого позивач відкрив кредитну лінію, у межах якої надає [PERSON] кредит з лімітом не більше 4000, 00 гривень для проведення операцій із застосуванням картки на строк, що відповідає строку дії основної картки тобто на 36 місяців. Згідно пункту 2.5 Договору кредиту Кредит надається для оплати будь-яких проведених держателем операцій за Картковим рахунком понад залишок коштів на Картковому рахунку у разі недостатності власних грошових коштів Клієнта на Картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до пункту 2.10 Договору кредиту за користування кредитом відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти, нараховані за фіксованою ставкою у розмірі 40 % річних. У відповідності до пункту 5.4. Договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється виходячи з фактичної заборгованості, розміру процентної ставки, фактичної кількості календарних днів у поточну році. У відповідності до п.п. 7.2.13., 7.2.14. Договору кредиту клієнт зобов`язується сплачувати Банку суми всіх операцій, які виникли з Договору кредиту в порядку та на умовах, визначених договором, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, щоразу в день припинення кредитної лінії погашати банку всю існуючу заборгованість за кредитом та процентами. У відповідності до п.8.1.2. Договору кредиту у разі несвоєчасної оплати Клієнтом наданих йому Банківських послуг, Клієнт оплачує Банку пеню в розмірі подвійної обілкової ставки НБУ за кожен день прострочення. Відповідно до виписки з карткового рахунку, взяті на себе зобов`язання за зазначеним договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти відповідачу. Згідно розрахунку заборгованості за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8042174246 від 29.06.2016 року, укладеного між акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Івано-Франківськ та [PERSON] загальна сума заборгованості відповідача за невиконання умов договору станом на 18.09.2020 року складає 12\~761, 94 грн., з яких: 3995,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6106, 20 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 2659, 75 грн. пені. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої\~статі 625 Цивільного кодексу України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно\~статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кошти в кредит на умовах, встановлених у договорі. Щодо заявленої відповідачем вимоги про застосування строків позовної давності, суд вважає наступне. Згідно п.2.6 договору кредиту встановлено, що кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки тобто на 36 місяців. Відповідно до ст. 256 ЦКУ, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦКУ для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ). Відповідно\~до ч.\~5\~ст.\~261\~ЦК України,\~за зобов`язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Обчислення позовної давності в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, здійснюється з дня, коли саме цей орган довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч. 1 ст. 261 ЦКУ містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Відповідно до ст. 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ). Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи той факт, що Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності заява про її застосування може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 09.04.2019 по справі №912/1104/18 (ЄДРСРУ № 81081514) та підтримана в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 вересня 2019 року по справі № 904/4342/18 (ЄДРСРУ № 84420963). Відповідно до правових висновків ВСУ, викладених у постановах від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14 та від 30.09.2015 року по справі №6-154цс15, які були підтримані Великою палатою ВС у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, - якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, враховуючи наведене вище, а також те, що представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 22.10.2020 року, в якій висунув вимоги щодо стягнення заборгованості за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8042174246 від 29.06.2016 року з видачею платіжної картки у рамках зарплатного проекту та вставлення кредитного ліміту до нього, та те що, остання операція по карті була здійснена 18.11.2016 року, тобто з листопада 2016 року у кредитора виникло право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості, а відповідачем зроблено заяву про застосування строку позовної давності з підстав пропуску позовної давності, суд приходить до висновку, що в даному спорі сплив термін позовної давності, що свідчить про наявність підстав в суду для відмови в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позовної давності. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір в сумі 2102,00 грн., сплачений позивачем, стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed