Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом в суд про стягнення кредитної заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити. З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 31.10.2016 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 13\~309,81 грн. Представник позивача в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 13\~309,81 грн. за кредитним договором № б/н від 31.10.2016 року та судові витрати у розмірі 1600 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості. В даних запереченнях вважає, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог. Посилання позивача на те, що він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір є безпідставним, оскільки з даними умовами він не був ознайомлений. Також позивач не надав належних доказів, що долучені до справи Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою це саме ті умови та правила, що діяли на момент видачі кредитної картки. В своїй заявці анкеті позивач просив банк оформити йому зарплатну картку, що підтверджується матеріалами справи. Факт надання грошових коштів , має бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим доказом здійснення платежу. Тому [PERSON] просить у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стверджуючи, що відповідач [PERSON] в березня 2012 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, позивач не надав суду ніяких доказів, які б підтверджували факт видачі такого кредиту та/або платіжної картки. Так, у заяві позичальника (а.с.7), на яку посилається позивач, такі дані відсутні, як і дані про істотні умови кредитного договору, передбачені ст.1054 ЦК України, зокрема, щодо розміру кредиту. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідачки з умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки на них відсутній підпис відповідача, в звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору. Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог. Крім того, позивач у своєму позові вказав, що кредит був отриманий в березня 2012 року, тоді як згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с.6), кредитні кошти були видані в вересня 2013 року. З розрахунку заборгованості від 31.10.2016 року вбачається, що, починаючи з 26.10.2013 року відповідачем прострочувалися платежі по кредитні картці, а тому можна стверджувати, що позивач знав про те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. Таким чином, позивач знав про порушення свого права по Договору № б/н від 05.03.2012 року, а тому перебіг позовної давності розпочався з дати, яка слідує за датою наступного місячного платежу, а саме з 28.10.2013 року та закінчився 28.10.2016 року. Позовна заява надійшла до суду 01.12.2016 року, що свідчить про пропуск позивачем строків позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed