Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач 01.08.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 07.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір №R5212026243B , згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 257000,00 грн. із сплатою 18,69% річних за користування кредитом та терміном повернення до 07.06.2019 року. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, та позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22.06.2015 р. має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 437893,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 226470,10 грн., за відсотками - 75135,09 грн., індексу інфляції - 109515,22 грн., 3 % річних - 26773,00 грн.. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 07.06.2012 року в сумі 437893,41 грн. та судові витрати у розмірі 6568,40 грн. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що 07.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір №R5212026243B , згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 257000,00 грн. із сплатою 18,69% річних за користування кредитом та терміном повернення до 07.06.2019 року. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «ВТБ Банк» передає ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги за кредитним договором та договорів, які укладені з метою забезпечення виконання зобов'язання. Факт прийняття ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги за вказаним кредитним договором підтверджується додатком до акту приймання-передачі. Отже, відповідно до вище вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набув права вимоги за кредитним договором №R5212026243B від 07.06.2012 року. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 257000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №40203 від 07.06.2012 року. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок заборгованості, та відсотків. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору у зв'язку із чим, у неї станом на 22.06.2015 року виникала заборгованість за кредитом - 226470,10 грн., за відсотками - 75135,09 грн., яка на час розгляду справи не погашена. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних за невиконання зобов'язань, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції у розмірі 109515,22 грн., 3 % річних у розмірі 26773,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №R5212026243B від 07.06.2012 року обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 133,141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 6568 грн. 40 коп. покласти на відповідача.

Outcome: approved