Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (далі - «Позивач») звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про повернення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 06.11.2017 року ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9414640. Забезпеченим ТЗ за полісом є Mercedes-Benz Vito, д.н. [NUMBER] . 13.09.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ Mercedes-Benz Vito, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] . 12.12.2018 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Враховуючи наявність полісу, водій пошкодженого ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] звернувся до Позивача з повідомленням про ДТП. Згідно з висновком №151 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку заподіяного ушкодженням ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] , вартість матеріального збитку складає 61 527,65 грн., вартість ремонту складає 120 739,87 грн. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на розрахункові рахунки представника власника ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] в розмірі 55 976,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2018 року №104710. [PERSON] було подано апеляційну скаргу на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2018 року. 04.02.2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2018 року скасовано, провадження по справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Оскільки, в результаті ДТП від 13.09.2018 року в [PERSON] при експлуатації забезпеченого транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, д.н. [NUMBER] не настала цивільно-правова відповідальність, а Відповідач отримав страхове відшкодування та зберіг у себе належні Позивачу грошові кошти без належних на те правових підстав, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 55 976,51 грн., судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., а всього стягнути 58 246,51 грн.. Ухвалою суду від 06.10.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.32-33). 02.11.2021 року на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що заперечує проти позовних вимог, позов не визнає в повному обсязі (а.с.37-38). 06.12.2021 року в судове засідання представник Позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 15.11.2021 року засобами електронного зв`язку на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.48). В судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з копії полісу АК/9414640, яка міститься в матеріалах справи, 06.11.2017 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та власником ТЗ Mercedes-Benz Vito, д.н. [NUMBER] АТ [PERSON] , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.4). 13.09.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ Mercedes-Benz Vito, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] . 13.09.2018 року водій ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] звернувся до Позивача з повідомленням про ДТП (а.с.7). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, що підтверджується протоколом огляду КТЗ та отримано висновок №151 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] складає 61 527,65 грн. ремонту калькуляцію № J-151, відповідно до якого вартість ремонту складає - 120 739,87 грн. (а.с.7, 9-12, 13-16). На підставі заяви власника пошкодженого ТЗ, Позивачем було складено страховий акт №28172В/40/2018 з розрахунком на суму 55 976,51 грн. (а.с.17, 19). Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на розрахункові рахунки представника власника ТЗ Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] в розмірі 55 976,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2018 року №104710 (а.с.20). 12.12.2018 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.5-6). Не погоджуючись з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2018 року, [PERSON] було подано апеляційну скаргу. 04.02.2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2018 року скасовано, провадження по справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України (а.с.5-6). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Правовий аналіз ст.1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.11, ч.1 та 2 ст.509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Втім, предметом даного спору є стягнення грошових коштів, які були виплачені у якості страхового відшкодування. Тобто, такі виплати не є предметом регулювання ст.1215 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи страхову виплату на користь Відповідача Позивач виходив із факту вини [PERSON] у вказаній ДТП. Зокрема, у страховому акті №28172В/40/2018 від 17.10.2018 року було встановлено, що особою, відповідальною за настання страхового випадку є [PERSON] (а.с.19). До таких висновків дійшов і суд першої інстанції. Проте, такі відомості спростовуються висновками, викладеними у постанові апеляційного суду від 04.02.2019 року, а тому грошові кошти в розмірі 55 976,51 грн. підлягають стягненню з Відповідача, як такі, як отримані ним без належних на те правових підстав. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved