Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 29.05.2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11161017000 (далі Кредитний договір), за умовами якого банк надав кредит [PERSON] в сумі 67900 доларів США, що на дату видачі дорівнювало еквіваленту 342895 грн під 13% річних строком до 29.05.2014. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки від 29.05.2007. Відповідно до умов договору іпотеки [PERSON] передано в іпотеку банку нерухоме майно земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, кадастровий № 6310137500:03:028:0001, яка знаходиться за адресою м. Харків, вул. Павла Дибенка, буд. 21Б. В порушення умов Кредитного договору, відповідачем [PERSON] обовязки з повернення кредиту та сплати відсотків не виконувались. 28.11.2008 [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2009 вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку літ. А-2 по вул. Павла Дибенка, буд. 21Б в м. Харкові визнаний дійсним та за [PERSON] визнано право власності на будинок. Позивач вважає, що іпотека розповсюджується як на земельну ділянку, так і на житловий будинок, внаслідок переходу права власності на житловий будинок відбувся перехід іпотеки. Станом на 18.07.2011 заборгованість за Кредитним договором становить 68118,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.07.2011 становить 542969,86 грн, з яких: 51721,07 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 15279,31 доларів США прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 593,68 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 524,10 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Листами від 03.08.2011 банк повідомляв відповідачів про наявність заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість й досі не погашена. В звязку з викладеним ПАТ «УкрСиббанк» просить: - визнати предметом іпотеки житловий будинок літ. А-2 за адресою м. Харків, вул. Павла Дибенка, буд. 21Б, який розташований на земельній ділянці, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 6310137500:03:028:0001, що належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2009; - звернути стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно - земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 6310137500:03:028:0001, яка знаходиться за адресою м. Харків, вул. Павла Дибенка, 21Б, яка належить на праві власності [PERSON] та житловий будинок 21Б літ А-2 по вул. Павла Дибенка у м. Харкові, який належить [PERSON] шляхом продажу з прилюдних торгів, задовольнивши вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в межах суми заборгованості за кредитним договором № 11161017000 від 29.05.2007, а саме: 68118,16 доларів США та витрат позивача по сплаті державного мита за подання позовної заяви в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., за ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності у відповідно з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження»; - виселити всіх мешканців будинку № 21Б по вул. Павла Дибенка в м. Харкові, а саме: [PERSON], а також інших осіб, які зареєстровані за цією адресою; - скасувати реєстрацію всіх мешканців будинку, що розташований за адресою м. Харків. вул. Павла Дибенка, буд. 21Б; - стягнути у разі необхідності витрати, повязані з викликом відповідача до суду на користь ПАТ «УкрСиббанк» (т. 1 а.с. 1-2) Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2012 допущено правонаступництво шляхом заміни позивача у справі, а саме замість ПАТ «УкрСиббанк» залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «ДельтаБанк» (т. 1, а.с. 50). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2013 позовну заяву ПАТ «ДельтаБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду (т. 1, а.с. 100). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08.08.2018 зазначену ухвалу від 28.03.2013 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1, а.с. 191-192). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що заборгованість на час розгляду справи не погашена ні первісному кредитору, ні позивачу. У відповіді на відзив представник позивача посилається, що 19.12.2011 на баланс АТ «Дельта Банк» прийнята заборгованість за кредитним договором із [PERSON], яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 51721,07 доларів США, нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 15279,31 доларів США. Станом на 05.01.2018 заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту становить 5514938,74 грн., з яких 51721,07 доларів США заборгованість за кредитом, 110489,34 доларів США заборгованість за відсотками, 970879,16 грн. пеня. Спірний житловий будинок є предметом іпотеки, оскільки відповідно до умов іпотечного договору іпотека розповсюджується на усі приналежності предмету іпотеки та на всі невідємні від майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання договору та виникнуть у майбутньому. Щодо отримання вимоги про погашення заборгованості, направлення та отримання вимоги є обовязковим для позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, тому просила позов задовольнити у повному обсязі (т. 2, а.с. 136-143). Відповідач [PERSON] в суді позов не визнала, пояснила, що вона готова співпрацювати із банком, неодноразово направляла банку листи, проте з нею ніхто не звязався, відповіді на листи вона не отримала, просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в суді позов не визнав, у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив послався на те, що спірний будинок не є предметом іпотеки, оскільки збудований після укладення договору іпотеки на земельну ділянку, тобто на час укладання договору іпотеки будинку ще не існувало. [PERSON] набула право власності на будинок у 2009 році на підставі рішення суду, яке є чинним, житловий будинок не є поліпшенням, складовою частиною або внутрішньою системою предмету іпотеки. Крім того, письмову вимогу про погашення заборгованості [PERSON] не отримувала, що є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернення стягнення на земельну ділянку окремо від житлового будинку є порушенням законодавства. Вважав, що банком обрано не вірний спосіб захисту, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі (т. 2, а.с. 70-77, 158-166). Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 29.05.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11161017000, за умовами якого банк надав кредит [PERSON] в сумі 67900 доларів США, що на дату видачі дорівнювало еквіваленту 342895 грн. під 13% річних строком до 29.05.2014 (т. 1, а.с. 6-9). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки від 29.05.2007, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, кадастровий № 6310137500:03:028:0001, яка знаходиться за адресою м. Харків, вул. Павла Дибенка, буд. 21Б. Ринкова вартість предмету іпотеки згідно звіту незалежного оцінщика становить 572000,00 грн. Відповідно до п. 1.4 договору іпотеки, іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невідємні від майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть у майбутньому. Всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни автоматично стають предметом даного договору іпотеки- предметом іпотеки і не потребують внесення змін до цього договору іпотеки (т. 1, а.с. 3-5). Відповідачам [PERSON] та [PERSON] банком направлялися вимоги щодо усунення порушень та погашення заборгованості. Дані про їх отримання відповідачами матеріали справи не містять (т. 1, а.с. 17-22). Як вбачається з витягу з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011, акту приймання-передачі від 19.12.2011, ПАТ «УкрСиббанк» продав, а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитами та за договорами забезпечення, зокрема, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11161017000 від 29.05.2007 (т. 1, а.с. 39-44). Згідно довідки-розрахунку заборгованість за кредитним договором № 0011161017000 від 29.05.2007 становить: 51721,07 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 15279,31 доларів США прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом; 593,68 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 524,10 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом (т. 1, а.с. 11-16). Згідно пояснень представника позивача в суді та викладених у відповіді на відзив, наданої виписки по рахунку, на баланс ПАТ «Дельта Банк» прийнята заборгованість за Кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 51721,07 доларів США, нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 15279,31 доларів США, а всього 67000,38 доларів США (т. 2, а.с. 193-194). Заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи в суді не погашена, що сторонами по справі не оспорюється. Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 26.06.2007 № 202, [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Павла Дибенка, 21Б, після чого на підставі рішень вказаного органу від 19.02.2008 № 64, 25.03.2008 № 98/139 будинок введений в експлуатацію, оформлено та видано свідоцтво про право власності на імя [PERSON] (т. 2, а.с. 89-92). Рішенням Московського районного суду м. Харкові від 06.08.2009 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: АКІБ «УкрСиббанк» про визнання права власності, визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку 21Б літ «А-2» по вул. Павла Дибенка у м. Харкові, укладений між [PERSON] та [PERSON] 28.11.2008, визнано за [PERSON] право власності на спірний будинок, рішення суду набрало законної сили та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно (т. 2, а.с. 93, 95). Згідно ст.\~12\~Закону України\~«Про іпотеку»\~(далі\~[PERSON])\~у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 33\~Закону встановлено,\~що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Як встановлено судом, на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором не погашена, що дає право позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки. Вирішуючи питання\~про визнання\~спірного будинку,\~право власності\~на який\~зареєстровано після\~укладання договору\~іпотеки,\~предметом іпотеки,\~суд виходить\~з наступного:\~згідно ч.\~5\~ст.\~5\~Закону України\~«Про іпотеку»\~у разі, якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені обєкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Зміни до вказаної статті внесені Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018, згідно прикінцевих та перехідних положень якого він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом - 04.02.2019. [PERSON] застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Оскільки правовідносини іпотеки між сторонами існували до введення в дію вказаного закону та продовжують існувати на час розгляду справи в суді, суд визнає новостворений обєкт житловий будинок літ «А-2» по вул. Павла Дибенка, буд. 21Б в м. Харкові предметом іпотеки. Внаслідок переходу права власності на будинок від іпотекодавця [PERSON] до [PERSON], остання відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону набула статус іпотекодавця і відповідно має права та несе обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. Зі ст. 35 Закону вбачається, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Таким чином посилання представника відповідача у відзиві на позов на неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором як на підставу для відмови у задоволенні позову є невірним, суперечить ч. 2 ст. 35 Закону, не є перешкодою для подачі позову до суду й звернення стягнення на предмет іпотеки за судовим рішенням. Відповідно до ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідачі не підпадають під дію ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки [PERSON] не є громадянкою України, а [PERSON] має інше постійне зареєстроване місце проживання. Враховуюче викладене, суд вважає вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку та житловий будинок по вул. Павла Дибенка, 21Б в межах заявлених позовних вимог та встановленої судом заборгованості за кредитним договором у розмірі 67000,38 доларів США, з яких: 51721,07 доларів США, нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 15279,31 доларів США шляхом проведення прилюдних торгів з встановленням початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому\~за звичайні\~ціни на\~такий вид\~майна на\~підставі оцінки,\~проведеної субєктом\~оціночної діяльності\~або незалежним\~експертом на\~стадії оцінки\~майна під\~час проведення\~виконавчих дій та такими, що підлягають задоволенню. В частині звернення стягнення в межах суми пені та судових витрат позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ПАТ «Дельта Банк» надані докази отримання прав вимоги за тілом кредиту й відсотками, на підтвердження чого надані виписки з рахунків. Звернення стягнення в межах понесених судових витрат не передбачене діючим законодавством. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. В звязку з чим, під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення ст. 40 цього Закону, так і норма ст. 109 ЖК України. Отже, за змістом цих норм, особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Судом встановлено, що земельна ділянка та будинок придбані не за рахунок отриманих кредитних коштів, в звязку з чим відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців без надання їм іншого постійного житла. Крім того, позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано доказів, хто саме мешкає та зареєстрований у будинку, а вимога про скасування реєстрації всіх мешканців будинку є зайвою, оскільки рішення суду про виселення є підставою для зняття цих осіб з реєстраційного обліку постійного місця проживання відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України». На підставі викладеного, суд вважає, що позов в частині виселення відповідачів та скасування реєстрації не підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин виселення проводитися тільки з наданням іншого житлового приміщення, яке повинно бути зазначене у рішенні суду, а позивачем позовних вимог з зазначенням іншого житлового приміщення не заявлено. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України наступним чином: стягує з відповідачів на користь позивача в рівних частках понесені судові витрати, які складаються з державного мита у розмірі 1700,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн.

Outcome: partial