Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

\~ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №PLRMGK00007729 від 28.03.2007 року у сумі 26896,89 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 569945,10 грн.; також просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у сумі 3654 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28.03.2007 року між Куксою (рісля шлюбу [PERSON]) Т.І. та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № PLRMGK00007729, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 28000 доларів США з кінцевим терміном повернення 28.03.2027 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, проте [PERSON] своєчасно банку кошти для погашення заборгованості не повернула, допустила заборгованість за кредитним договором, загальна сума якої становить 26896,89 доларів США, що станом на 26.06.2015 року становить 569945,10 грн. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позові Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні спочатку просила відмовити в задоволенні позову за недоведеністю, пізніше позовні вимоги визнала частково, визнала заборгованість по тілу кредиту, в іншій частині позовні вимоги не визнала. Вказала, що договором не передбачено стягнення саме комісії за користування кредитом. Крім того, в період допущення позивачкою прострочення чергового платежу банком нараховувалася пеня у доларах та вираховувалася із чергового платежу. Про зміну відсоткової ставки відповідач письмово не попереджався належним чином, отже підвищення відсоткової ставки є неправомірним. [PERSON] дійсно допускала прострочення щомісячних платежів у 2008 та 2012 роках, але після допущення прострочення сплачувала суми, більші за 400 доларів США щомісячно. Також вказала, що розрахунки, надані банком, є недоведеними. Клопотань про призначення експертизи не заявляла, хоча таке право роз»яснювалося судом. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.03.2007 року між Куксою (після шлюбу [PERSON]) Т. І. та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого, згідно статуту, є ПАТ «КБ ПриватБанк», укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу банку у вигляді не поновлюваної кредитної лінії розмірі 33600 доларів США на наступні цілі: купівля житлового будинку в сумі 28000 доларів США, 5600 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбаченому договором, зі сплатою в тому числі за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Договір укладений на строк з 28.03.2007 року по 28.03.2027 року. Договором також визначено порядок погашення заборгованості: щомісяця в період сплати з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 367,56 долари США для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Договором передбачено, що кредит надається в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди у зазначені даним договором строки. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо \~у \~зобов'язанні \~встановлений \~строк \~(термін) \~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязань. В силу ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з п. 2.2.4. кредитного договору, укладеного сторонами, позичальник зобовязується погашення кредиту зробити у порядку, сумах і строки, передбачені п. 7.1 та п. 2.3.3 цього договору. Відповідно з п. 2.2.2. кредитного договору, позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті ( по статистиці НБУ). Представником відповідача не заперечується право позивача на підвищення процентної ставки. При цьому суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо неналежного повідомлення [PERSON] про підвищення процентної ставки, оскільки представником позивача надано суду копію листа-повідомлення від 03.10.2008 року та реєстр поштової кореспонденції з поштовим штампом про прийняття відділенням зв»язку рекомендованого листа на адресу відповідача. Крім того, відповідачу було відомо про збільшення процентної ставки, оскільки протягом тривалого часу вона виконувала умови кредитного договору в тому числі і в частині сплати підвищених відсотків. Що стосується заперечень представника відповідача щодо того, що договором сплата комісії не передбачена, суд виходить з наступного. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачена помісячна сплата винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. В силу ст..47 Закону України «Про банківську діяльність», в редакції, чинній на момент укладення договору, комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. Тому суд приходить до висновку, що банком правомірно обрахована комісійна винагорода. Також п. 4.1. кредитного договору, укладеного сторонами, передбачено нарахування пені у доларах США, а сплата у гривнях по курсу НБУ на дату сплати. З цих підстав суд вважає, що пеня нарахована позивачем вірно. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобовязання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернула та допустила заборгованість за кредитом в сумі 26896,89 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 24426,55 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1926,75 доларів США, заборгованості за комісією у сумі 315,28 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 228,31 доларів США. При цьому суд вважає розрахунки заборгованості, надані представником відповідача, такими, що не відповідають дійсності, оскільки проведені без врахування порядку погашення заборгованості та всіх платежів, передбачених договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved