Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач 10.12.2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в провадженні Ленінського РВ ДМУ ГМВС України в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 12015040690001616 від 16.05.2015 року про вчинення кримінального правопорушення за обвинуваченням [PERSON] за 2 ст. 125 КК України. 07.03.2015 року близько 12 години 20 хвилин [PERSON] знаходився поблизу буд. 42а по вул. Піщаній, де між ним та обвинуваченим [PERSON] виник словесний конфлікт з приводу вуличного освітлення, під час якого обвинувачений підійшов до позивача та наніс йому один удар двома руками, стиснутими в кулак, в область лобної частини обличчя, від якого [PERSON] втратив рівновагу та впав на коліна, обличчям до землі, отримавши таким чином легкі тілесні ушкодження. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]: в рахунок відшкодування майнової шкоди - 73 гривні 85 копійок; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2018 року клопотання [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано; звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у звязку з закінченням строків давності; кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у звязку зі звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності. Внаслідок кримінального правопорушення позивачу спричинено матеріальну шкоду, а саме: витрати на ліки та медикаменти 1058,02 грн. Крім того, позивачу була спричинена психологічна травма, душевні страждання, приниження людської честі та гідності, моральну шкоду позивач оцінює в 100000,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1058,02 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. Позивач [PERSON] у заяві від 25.03.2019 року просив розглядати справу без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. У відзиві на позов посилаючись на недоведеність вини відповідача в нанесенні позивачу тілесних ушкоджень та доказів спричинення будь-яких збитків, просили в позові відмовити. 25.03.2019 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката [PERSON] з проханням відкласти слухання справи у звязку з участю в якості адвоката під час допиту свідка у кримінальному провадженні. В той же час, суд звертає увагу на те, що про час та місце слухання даної справи Ленінським районним судом м. Дніпропетровська сторони були завчасно та належним чином повідомлені у відповідності до вимог ст. ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема письмовою розпискою сторін (а.с. 35). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховуючи, що неявка відповідача та його представника у судове засідання 25.03.2019р. не перешкоджає вирішенню спору у даній цивільній справі, а також беручи до уваги розумність строків розгляду цивільних справ, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відкладення судового засідання 21.03.2019р. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 73 гривні 85 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Цим вироком [PERSON] визнано винуватим в умисному незаконному тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоровя, вчиненого за наступних обставин. [PERSON] 07.03.2015 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, знаходився біля буд. 42а по вул. Піщаній, в м. Дніпро на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, підійшов до [PERSON] та наніс йому один удар обома руками, стиснутими в кулак, в область лобної частини обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та інших ушкоджень, які за своїм характером відносяться до категорії легких, як таких, що зумовили короткочасний розлад здоровя, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (а.с. 3-4). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2018 року клопотання [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано; звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у звязку з закінченням строків давності; кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у звязку зі звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності (а.с. 5-9). Внаслідок кримінального правопорушення позивачу було спричинено матеріальну шкоду, а саме: витрати на ліки та медикаменти 1058,02 грн. (а.с. 11-14). На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В позовній заяві моральна шкода позивача [PERSON] обґрунтована тим, що його моральні страждання, які викликані завданням йому тілесних ушкоджень з вини відповідача, призвели до психологічної травми, фізичного болю, душевних страждань, приниження людської честі та гідності. Враховуючи наведені позивачем обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач зазнав моральної шкоди у зв'язку із завданням йому тілесних ушкоджень з вини відповідача, тому з урахуванням характеру правопорушення, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд приймає\~до уваги\~те,\~що позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а отже\~з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial