Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач 03.05.2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], треті особи Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про позбавлення осіб права користування житлом. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що вона є власником домоволодіння № 109 по вул. Фланговій м. Дніпрі. В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які в ній не проживають більше року. Позивач просила суд позбавити відповідачів права користування домоволодінням № 109 по вул. Фланговій м. Дніпрі. Позивач [PERSON] у своїй заяві від 05.09.2017 року просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], що діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Представник відповідачів за договором про надання правової допомоги від 14.04.2017 року [PERSON] у заяві від 05.09.2017 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Представник третьої особи Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради у заяві від 05.09.2017 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення [PERSON] з позовом до суду є захист інтересів власника, повязаних із реалізацією складової частини змісту права власності права користування та розпорядження домоволодінням, розташованим за адресою: м. Дніпро, вул. Флангова, буд. 109. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] Резіді Гараєвні належить домоволодіння № 109 по вул. Фланговій в м. Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.07.2008 року (а.с. 6). У вищезазначеному домоволодінні зареєстровані: [PERSON] Резіда Гараєвна, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідачі у будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Флангова, буд. 109 не мешкають більше року (а.с. 7-8). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі з 2016 року проживають в Іспанії м. Аліканте, вулиця Принцеси Мерседес, 15, поверх 4, квартира IZ (а.с. 34-55). Згідно ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). За змістом ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Водночас, відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 3 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» розяснено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що реєстрація відповідачів у будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Флангова, буд. 109 порушує права позивача, як його власника, відповідачі за зазначеною адресою не проживають понад один рік, а, отже, є достатні підстави для позбавлення їх права користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути рівними частками з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 1920,00 грн. (а.с. 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved