Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач 04.03.2014р. звернувся в суд з даним позовом , позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1967 року він являється власником житлового будинку [ADDRESS] З 11.08.2005 року за його згодою у даному будинку були зареєстровані і почали проживати: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які за даною адресою не проживаю понад три роки, не приймають участі та не несуть витрат по утриманні будинку, їхніх особистих речей в квартирі не має, а фактичне місце їх проживання йому невідоме. А тому просить визнати відповідачів таким, що втратили право на користування належним йому, на праві власності будинком [ADDRESS], зі зняттям їх з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, шо позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідачі будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з'явилися, подали заяви про визнання позову. Третя особа, Пустомитівський РС ГУ ДМС України у Львівській області подав заяву про розгляду справи без участі їх представника, при розгляді справи покладається на суд. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З»ясувавши повно та всебічно обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення . Встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 22.01.1993 р. житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Пустомитівською держнотконоторою 22.08.1967 р. за № 1238. В даному будинку з 11.08.2005 року являються зареєстрованими [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою № 354 від 16.04.2014 р. виданою Зубрянською сільською радою Пустомитівського району та копією будинкової книги. Як слідує з скерованих на адресу суду заяв відповідачів, вони з 2005 року не проживають у [ADDRESS], та не претендують на житло за даною адресою, у зв'язку з чим просять позов задовольнити. Статтями 71 та 72 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності особи за нею зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, і що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З підстав вище зазначених суд вважає, що відповідачі понад шість місяців не проживають в [ADDRESS] а тому вони втратили з того часу право на користування жилим приміщенням, яке належить на праві власності позивачу. Тому вони повинні бути визнані таким, що втратили право на користування зазначеним жилим приміщенням, зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Outcome: approved