Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 09.11.2007 року між банком та відповідачем був укладений договір кредиту, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 182700 грн. на споживчі цілі для оплати придбаного транспортного засобу, а останній повинен був повертати кредит зі сплатою відсотків щомісячно. Оскільки відповідач свої обовязки за укладеними договорами належним чином не виконував, тому станом на 03.02.2016 р. утворилась заборгованість у розмірі 458842,74 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Сторони у судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги вона підтримує, просить розглядати справу у її відсутності, а у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 09 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту № 2007/693-01/35 (а.с.4-6), відповідно до якого АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «Укрсоцбанк»), надає відповідачу грошові кошти у сумі 182700 грн. зі сплатою 14,05% річних з остаточним погашенням кредиту до 08 листопада 2014 року для оплати придбаного автомобіля марки HYUNDAI модель Santa Fe, згідно з договором купівлі-продажу №КР-ЛУ-118 від 31.07.2007р.. з ВАТ «Луцький автомобільний завод», а останній зобовязаний був щомісячно рівними частками по 2174 грн. повертати позику та нараховані проценти за користування кредитом. 10 жовтня 2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту №2007/693-01/35 від 09.11.2007 р. від 10.10.2008 р., на підставі якої відсоткову ставку було змінено з 14,05% річних на 21,00% річних. 10 грудня 2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до Договору кредиту №2007/693-01/35 від 09.11.2007 р. від 10.12.2010 р., на підставі якої відсоткову ставку було змінено з 21,00% річних на 21,66% річних. 23 листопада 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №3 про внесення змін до Договору кредиту №2007/693-01/35 від 09.11.2007 р., на підставі якої відсоткову ставку було встановлено на рівні 1% річних на тримісячний термін, пясля спливу якого відсоткова ставка поверталась до 21,66% річних. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобовязання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] вказану суму кредиту, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 09.11.2007р. (а.с.12). У свою чергу відповідач прийняв позику, але грошові зобовязання щодо погашення кредиту належним чином та в повному обсязі не виконував. В силу ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі прострочення позичальником термінів сплати ануїтетних платежів, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення (п.4.1 кредитного договору). Відповідно до п.4.2 кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту (п.п.3.3.2-3.3.17), він сплачує кредиторові штраф у розмірі 10% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. У звязку з порушенням відповідачем умов договору кредиту, а саме не здійсненням погашення місячних платежів та процентів за користування кредитом протягом тривалого часу, відповідно до розрахунку станом на 03.02.2016 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 458842,74 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 126288,09 грн., сума заборгованості за відсотками 142036,74 грн., сума пені за несвоєчасність повернення кредиту 66729,22 грн., сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 44033,74 грн., розмір інфляційних втрат за кредитом 48494,62 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками 31260,33 грн. (а.с.16-17). Отже, заборгованість за кредитом, яка складає 458842,74 грн., слід стягнути з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 6882,64 грн.

Outcome: approved