Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач 04 лютого 2021 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2011 року станом на 04.01.2021 року у розмірі 12727,52 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.09.2011 року. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 04.01.2021 року заборгованість становила 12 727,52 грн., з яких: тіло кредиту - 9754,31 грн., нараховані відсотки - 2973,21 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судові засідання 01.04.2021 року, 21.04.2021 року сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подав у встановлені строки відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.09.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)(надалі - Банк) укладено кредитний договір з [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 16). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Банком до матеріалів позовної заяви долучена довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки, в якій сторонами узгоджено, розмір базової відсоткової ставки, комісії, розмір та строки внесення щомісячних платежів, пені та штрафів, тощо, підписана відповідачем [PERSON] власноручно (а.с. 17). Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування: про зміни кредитного ліміту в період з 14 вересня 2011 року до 01 червня 2020 року (а.с. 14). Строк дії кредитної картки є строком кредитування. Із довідки банку слідує, що відповідачу за кредитним договором було видано ряд кредитних карток і остання з них за № [NUMBER] із терміном дії травень 2020 року (а.с. 15). Згідно з наданого Банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 04.01.2021 року становила 12 727,52 грн., з яких: з яких: тіло кредиту - 9754,31 грн., нараховані відсотки - 2973,21 грн. (а.с. 5-13). Також банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована (а.с. 50-61). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем доведено, що між ним та відповідачем був укладений договір та у письмовій формі були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів. Проте вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 2973,21 грн. позивачем проігноровано правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки строк кредитування у вказаному випадку визначений на травень 2020 року (а.с. 15), тому підставними є вимоги банку про стягнення відсотків, нарахованих саме на вказану дату, тобто, станом на 31.05.2020 року у розмірі 945,96 грн. (а.с. 13 зв.б.). Відтак позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2011 року підлягають частковому задоволенню. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (10 700,27 грн. х 100% : 12727,52 грн. = 84,07 %; 2270 грн. х 84,07 % = 1908,39 грн.).

Outcome: partial