Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив, в якому просить визнати [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги, що прийняв в спадщину іпотечне майно та звернути на нього стягнення шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 18.04.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №620/30-251, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 39600 доларів США, зі сплатою процентної ставки за кредитом 14% процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 18.04.2023 року. Згідно п.1.1.1. договору, [PERSON] зобов'язалась повертати основну суму кредиту щомісячно включно до 10 числа, згідно з графіком. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, цього ж дня, 18.04.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] (після смерті якої, правонаступником є [PERSON]) був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., що складається з двох житлових кімнат. Оскільки, отримавши кредитні кошти [PERSON] не виконала взятих на себе кредитних зобов'язань, тому 08.06.2011 року в адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості. Станом на 28.02.2014 року заборгованість по основній сумі кредиту становить 37387 доларів США, відсотки за користування кредитом у сумі 25799,86 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за період з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року у сумі 31800,87 грн., що в загальній сумі становить 63186,86 доларів США та 44115,20 гривень, а в сукупності та в гривневому еквіваленті - 675118,12 грн. Стверджує, що [INFO] відбувся перехід права власності на предмет іпотеки від померлої [PERSON] до [PERSON], у зв'язку з чим він набув статусу іпотекодавця і несе всі обов'язки за іпотечним договором, і відповідно іпотека є дійсною. Зважаючи на те, що відповідно до п.п. 2.4.3., 4.1. умов іпотечного договору від 18.04.2008 року, за невиконання або неналежне виконання умов основного зобов'язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, тому 05.03.2014 року в адресу позичальника [PERSON] та іпотекодавця - [PERSON] були направлені вимоги про сплату заборгованості, які залишились без реагування. Просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності. В заяві вказав, що позов підтримує та проти постановлення судом заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, однак останній подав суду клопотання про відкладення розгляду справи на значний період часу, у зв'язку з перебуванням у черговій відпустці. Суд, дослідивши клопотання представника відповідача, прийшов до висновку, що у задоволенні такого належить відмовити, оскільки в підтвердження цих доводів, суду не надано жодного належного доказу. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, на підставі наявних у справі даних та доказів, з постановленням заочного рішення, оскільки відповідач не висловив свою позицію щодо спору, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання третя особа не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до переконання, що позов належить задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 18.04.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №620/30-251, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 39600 доларів США, зі сплатою процентної ставки за кредитом 14% процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 18.04.2023 року. (а.с.7-12). Відповідно до п.1.1.1. договору, [PERSON] зобов'язалась повертати основну суму кредиту щомісячно включно до 10 числа, згідно з графіком, який є додатковою угодою №2 до договору кредиту №620/30-251 від 18.04.2008 року. (а.с. 5). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 18.04.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., що складається з двох житлових кімнат. З п.п. 2.4.3., 4.1. іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с. 13-15). Суд погоджується й приймає до уваги твердження позивача про те, що позичальником порушено умови кредитного договору, що тягне за собою наслідки, які обумовлені даним договором. Так, у п.4.4. сторони кредитного договору погодили те, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків зумовлених погашенням кредиту та сплати відсотків, визначених цим договором, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості у підтвердження своїх доводів судом встановлено, що позичальник прострочив 90-денний календарний строк погашення кредиту, відтак неналежно виконує взяті на себе кредитні зобов'язання, що у відповідності до вимог п.п.2.4.3., 4.1. укладеного договору іпотеки від 18.04.2008 року надає позивачу право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання п.2.4.4. умов іпотечного договору від 18.04.2008 року та ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позивач скерував в адресу позичальника та іпотекодавця вимогу про усунення порушення від 08.06.2011 року та лист-повідомлення. (а.с. 21,22). Вдруге, повідомлення з аналогічними вимогами були скеровані позивачем 05.03.2014 року. (а.с. 63,64). Статтею 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], іпотекодавець за укладеним 18.04.2008 року договором іпотеки. (а.с.70). З листа Першої львівської державної нотаріальної контори від 17.02.2014 року встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік - [PERSON] Проте, свідоцтво про право на спадщину не отримував. (а.с. 57). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що вони прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї. Аналізуючи наведені обставини справи, суд встановив, що після смерті [PERSON], іпотекодавця за договором іпотеки, із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, звернулась лише одна особа - її чоловік [PERSON], котрий зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що належала на праві приватної власності покійної [PERSON] (а.с. 60) та про відмову від спадщини не заявляв. Зважаючи на те, що спадкоємець [PERSON], котрий подав заяву про прийняття спадщини, відповідності з вимогами ст. 1268 ЦК України не подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, відтак, суд вважає, що [PERSON] належить визнати спадкоємцем першої черги за законом, таким, котрий набув статус іпотекодавця за іпотечним договором, укладеним 18.04.2008 року. Так, судом достовірно встановлено, що позичальником [PERSON] порушено умови кредитного договору, хоча всі умови договору - істотні, звичайні та випадкові - з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами, в тому числі і для іпотекодавця за укладеним іпотечним договором, котрий виступив майновим поручителем у якості забезпечення виконання основного зобов'язання. При цьому, суд враховує, що цивільно-правовий договір укладений з узгодженої волі сторін, спрямованої на встановлення цивільних прав та обов'язків. Невиконання, або неналежне виконання умов договору тягне за собою наслідки, які обумовлені даним договором, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає присудженню в користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved