Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 грудня 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та ТОВ з ІІ «Іван-трак» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 грудня 2013 року у відкритті провадження в частині позовних вимог до ТОВ з ІІ «Іван-трак» про звернення стягнення на предмет застави позивачу було відмовлено. Позивач у своєму позові посилався на те, що 7 червня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду № К-Є 014/02-40/9, відповідно до якої встановлено максимальний ліміт кредитування в сумі 90 000 євро, строком на 60 місяців та з відсотковою ставкою у розмірі 13 % річних. 7 червня 2006 року на основі генеральної кредитної угоди № К-Є 014/02-40/9 від 7 червня 2006 року було укладено кредитний договір № К-Є 014/02-40/9/1, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 90 000 євро строком на 60 місяців, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. 3 грудня 2009 року до генеральної кредитної угоди було укладено додаткову угоду № К-Є 014/02-40/9/1, відповідно до якої було змінено графік повернення кредиту та встановлено нову дату повернення коштів - 6 червня 2014 року. Позивачем було виконано умови кредитного договору та перераховано на адресу відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 000 євро, а він прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов'язки, визначені цими договорами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ТОВ з ІІ «Іван-трак» було укладено договір застави № 014/02-40/827 від 7 червня 2006 року, відповідно до якого заставодавець прийняв на себе зобов'язання у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором № 014/02-40/9/1 від 7 червня 2006 року. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 4 листопада 2013 року складає 62 651,87 євро, що відповідно до курсу НБУ становить 676 326 грн. 94 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 62 651,87 євро, що в гривневому еквіваленті становить 676 326 грн. 94 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 36 579,18 євро, процентів у розмірі 9 853,33 євро, пені у розмірі 16 229 євро, а також судовий збір у сумі 3 441 грн., задовольнивши позов. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у порядку, передбаченому чинним законодавством України. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 7 червня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 34-35), та [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду № К-Є 014/02-40/9, згідно умов якої кредитор на підставі цієї угоди зобов'язався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами (а.с. 4-5). 7 червня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 34-35), та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-Є 014/02-40/9/1, відповідно до умов якого позивач надає [PERSON] споживчий кредит у розмірі 90 000 євро, зі сплатою 13 % річних, строком на 60 місяців, а відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту у встановленому договором порядку та повернути у строк та на умовах, передбачених договором у відповідності з графіком щомісячних платежів (а.с. 6-8). 3 грудня 2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № К-Є 014/02-40/9/1 до генеральної кредитної угоди № К-Є 014/02-40/9 від 7 червня 2006 року, відповідно до умов якої було змінено графік повернення кредиту та встановлено нову дату повернення заборгованості - 6 червня 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 4 листопада 2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 62 651,87 євро, що в гривневому еквіваленті становить 676 348 грн. 61 коп. (а.с. 13-27). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 10.1 генеральної кредитної угоди № К-Є 014/02-40/9 від 7 червня 2006 року у разі несвоєчасного повернення кредитів позичальником у визначений кредитними договорами терміни, останній відшкодовує кредитору завдані ним збитки в повній сумі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені даним договором та кожним окремим договором, укладеним в межах даної угоди. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору № К-Є 014/02-40/9/1 від 7 червня 2006 року кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Позивачем [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № К-Є 014/02-40/9/1 від 7 червня 2006 року (а.с. 11), про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 12), але заборгованість за кредитом так і не було погашено. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 676 348 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості по сплаті кредиту у розмірі 394 884 грн. 90 коп., несплачених відсотків у розмірі 106 370 грн. 11 коп., пені у розмірі 147 626 грн. 25 коп. та штрафу у розмірі 27 467 грн. 35 коп. Разом з тим, оскільки позивач у своєму позові просить суд стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 676 326 грн. 94 коп., а, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, стягненню підлягає саме заборгованість у сумі 676 326 грн. 94 коп., а не у розмірі 676 348 грн. 61 коп. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 441 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» складає 679 767 грн. 94 коп. (676 326 грн. 94 коп. + 3 441 грн. = 679 767 грн. 94 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved