Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 21 911,42 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 21.03.2008 року, в подальшому розмір позовних вимог збільшено до 25 492,17 грн (а.с.47-53). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2008 року відповідач у ПАТ КБ Приватбанк отримав кредит у розмірі 8 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 17.01.2018 року виникла заборгованість у розмірі 25 492,17 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому відповідач зазначив, що позов визнає частково, заперечує щодо стягнення з нього пені. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що 21.03.2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (а.с.12, 13, 14-28), відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 8 600 грн 00 коп зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] до Умов і Правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. [PERSON] виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Факт отримання від ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів відповідачем не заперечується. Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обовязковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписами на документах (а.с.12), але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. [PERSON] до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.54-61, 62-64) станом на 17.01.2018 року погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит погашався не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом: заборгованість за відсотками 12 600 грн 63 коп, пеня в сумі 11 439,53 грн, штраф (фіксована частина) -250 грн 00 коп; штраф (процентна складова) 1 202 грн 01 коп. Виходячи з розрахунку (а.с.62-64), загальна сума заборгованості по кредиту становить 25 492,17 грн. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В своїй постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що без заяви сторони у спору ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України повязана лише із наявністю про це заяви сторони. Відповідачем [PERSON] не заявлено клопотання про відмову у задоволенні позову з посиланням на пропуск банком строків звернення до суду, за власною ініціативою суд не має права застосовувати позовну давність. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). [PERSON] до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 21.03.2008 року в сумі 14 052,01 грн, з них: відсотки за користування кредитом 12 600 грн 63 коп; штраф (фіксована частина) -250 грн 00 коп; штраф (процентна складова) 1 202 грн 01 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1, 83), які суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. [PERSON] до копії довідки МСЕК серії АВБ №053052 від 13.09.2017 року, [PERSON] є інвалідом І «Б» групи загального захворювання. Оскільки відповідача звільнено від сплати судового збору, то судовий збір, сплачений позивачем, не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial