Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитни договором, посилаючись на те, що 18.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено відповідний договір № 051/8-7076, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 80775,00 гривень, який зобов'язався повернути в строк та прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом від суми заборгованості та повертати суму кредиту відповідними платежами. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 17.03.2014 року [PERSON] заборгував позивачу 51666,73 гривень, а також 516 гривень 67 коп. понесені позивачем судові витрати в зв'язку з розглядом даної справи. Позичальнику було неодноразово направлено претензію щодо неналежного виконання зобов`язань, однак [PERSON] до цього часу вказане зобов'язання не виконав. В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позов підтримує, просить його задоволити, розглянути справу у його відсутність, та в разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач [PERSON]. двічі в судове засідання не з'явився, хоча був завчасно повідомленими належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать розписки про отримання рекомендованих поштових повідомлень, а саме: на 24.04.2014 року, 12.05.2014 року, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, дійсно, 18.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено відповідний договір № 051/8-7076, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 80775,00 гривень, який зобов'язався повернути в строк та прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом від суми заборгованості та повертати суму кредиту відповідними платежами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення законодавцем позичальником зобов'язань за кредитним договором застави, законодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Факт укладення зазначеного договору між банком та відповідачем підтверджується його відповідною копією (а.с.8-13). Незважаючи на неодноразові нагадування банку про необхідність належного виконання зобов'язань за договором, позичальник не сплачував мінімально необхідні платежі, проценти та інші платежі. Станом на 17.03.2014 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 51666,73 гривень. Згідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем не дотримано умов вищезазначеного договору, тому право позивача невиконанням зобов'язання порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем судові витрати відповідно до суми задоволених позовних вимог, які підтвердженні документально відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved