Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач 06.12.2013 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди та моральних збитків завданих злочином, посилаючись на те, що 16.06.2013 року близько 03 години 50 хвилин сталась дорожньо-транспортна пригода. Винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], оскільки ним порушено п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху України. Під час ДТП вона перебувала в якості пасажиру в автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача і з вини якого сталось ДТП. Внаслідок пригоди вона отримала тілесні ушкодження-закритий компресійно-осколковий перелом тіл шостого, сьомого шийних хребців, перелом суглобового відростка першого шийного хребця, перелом дужки першого грудного хребця, підвивих п*ятого шийного хребця, забій спинного мозку в шийному відділі з порушенням провідності, те трапез, закритий перелом правої ключиці, забій тазу, закритий перелом правої ліктьової кістки, закритий перелом променевої кістки та знаходилась на стаціонарному лікуванні у Старобешівській ЦРЛ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди на лікування вона витрачала великі суми грошей. Крім матеріальної шкоди діями відповідача їй заподіяно також моральну шкоду оскільки вона зазнала фізичного болю, стан її здоров*я потребує дуже тривалого лікування, чим порушено звичайний спосіб життя. В результаті злочину скоєного [PERSON] їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн, моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, яка підтверджена письмовими доказами, в частині стягнення моральної шкоди зазначив, що сума заявлена позивачем є занадто великою, просив стягнути моральну шкоду з урахуванням розумності, справедливості та глибини душевних страждань. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 03.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Потерпілою по кримінальній справі визнано [PERSON] Після дорожньо-транспортної пригоди позивач перебувала на лікуванні в Старобешівській ЦРЛ з 16.06.2013 року по 09.07.2013 року, що підтверджується епікризом №2297/315. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 5000 грн., суд приймає до уваги те, що вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведено при розгляді кримінальної справи Старобешівським районним судом Донецької області, про що 03.12.2013 року постановлено вирок, який вступив в законну силу 08.01.2014 року, тому та на підставі ст.61 ЦПК України зазначена обставина доказуванню не підлягає. Внаслідок цієї події позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка згідно фіскальних чеків, представлених суду, становить 4014,85 грн.(а.с.14-17). При цьому судом вважається недопустимим доказом у справі та не береться до уваги чек розташований у лівому верхньому куті на а.с.17, оскільки позивачем не надано до суду його оригінал а з наданої копії взагалі неможливо встановити суму на яку він виписаний. Крім того судом не береться до уваги твердження позивача про понесені витрати на сплату вартості спіральної комп*ютеної томографії від 26.06.2013 року, у розмірі 800 грн., оскільки жодного доказу таких витрат суду не надано. Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, необхідно стягнути 4014,85 грн., оскільки саме цей розмір витрат підтверджений позивачем. Позов в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково з наступних підстав. На твердження позивача своїми протиправними діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 15000 грн. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В постанові ПВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що своїми неправомірними діями відповідач заподіяв позивачу моральні страждання. Тому суд, враховуючи характер моральних страждань яких зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, характер її майнових втрат, дослідивши всі надані до суду докази на обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача за відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ч.3 ст. 88 ЦПК України,якщо позивача на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial