Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що 19.07.2007 року між позивачем Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в особі виконавчого директора [PERSON] і позичальником [PERSON] , поручителями [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 256/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. (річний процент 45 %; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці, з 19 липня 2007 року по 18 липня 2009 року; остання сплата кредитної заборгованості 28.08.2008 року становить в сумі 3200 грн.). Відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання (п. п. 1.1, 2.2, 2.3 договору) та заборгованість по договору кредиту-поруки станом на 03.10.2017 року складає 72393,25 грн., з яких: по кредиту 14203,53 грн., по відсотках за користування кредитом 58189,72 грн., що підтверджується долученою до цивільного позову карткою платежів по кредиту. Зазначає, що як вбачається з договору кредиту-поруки № 256/1 від 19.07.2007 року (п. 2.4) додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у пункті 2.3 договору, у разі якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно з договором кредиту-поруки (п. п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями відповідача [PERSON] , не виконали своїх обов`язків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у зв`язку з чим солідарно з останнім відповідають перед спілкою за його зобов`язаннями. Як вбачається з договору кредиту-поруки № 256/1 від 19.07.2007 року (п. 8.1) за даним договором сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON] , [PERSON] були ознайомлені з умовами договору кредиту поруки № 256/1 від 19.07.2007 року, що підтверджено підписами останніх на кожному аркуші вищевказаного договору і кожний з відповідачів отримав примірник договору. На даний час Перечинською районною кредитною спілкою «Тур`я» пред`являється цивільний позов на суму 72393,25 грн., з яких: по кредиту 14203,53 грн., по відсотках за користування кредитом 58189,72 грн., що підтверджується долученою до цивільного позову карткою платежів по кредиту, копією договору кредиту-поруки. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. На підставі викладеного позивач просив стягнути на користь Перечинської кредитної спілки «Тур`я» солідарно із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 72393,25 грн. Ухвалою суду від 17.10.2018 року закрито провадження у справі в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Відтак, судом розглядаються позовні вимоги позивача про стягнення боргу із [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.07.2007 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] , поручителями [PERSON] та\~ [PERSON] укладено договір кредиту-поруки № 256/1, згідно з умовами якого спілка надала [PERSON] кредит у сумі 25000 грн. на умовах строковості, звітності, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором. Згідно з п. п. 1.2, 1.3 кредит надається терміном на 24 місяці з 19.07.2007 року по 18.07.2009 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. Видатковим касовим ордером № 1236 від 19.07.2007 року підтверджується, що [PERSON] отримав кошти, обумовлені договором, у сумі 25000 грн. За умовами договору кредиту-поруки № 256/1 від 19.07.2007 року поручителі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов`язання солідарно з позичальником відповідати в повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником свого обов`язку за договором. Відповідно до п. 8.1 договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 03.10.2017 року допустив перед спілкою заборгованість у загальному розмірі 72393,25 грн., з яких: по кредиту 14203,53 грн.; по відсотках за користування кредитом 58189,72 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що позичальник [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання за договором кредиту-поруки, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами не підлягають до задоволення, оскільки датою спливу визначеного кредитним договором строку кредитування є 19.07.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 711/6227/14-ц. Згідно з наданим спілкою розрахунком заборгованості борг за процентами за період з 19.07.2007 року по 28.08.2008 року склав 0,00 грн. Станом на 03.10.2017 року нараховано проценти в розмірі 58189,72 грн. Проценти за період з 19.07.2009 року по 03.10.2017 року нараховано після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Відомостей про наявність боргу за процентами за період з 29.08.2008 року по 19.07.2009 року матеріали справи не містять та позивачем будь-яких доказів з приводу цього не наведено. Відтак, з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду, нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредиту-поруки становитиме 14203,53 грн. (заборгованість по тілу кредиту), яку слід стягнути з відповідача [PERSON] Що стосується обґрунтування позивачем позову в частині нарахування додаткових відсотків, визначених п. 2.4 договору кредиту-поруки, то такі не беруться судом до уваги, оскільки в мотивувальній та прохальній частинах позову позивачем не пред`являються вимоги про стягнення додаткових відсотків. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі суд виходить з наступного. При зверненні з даним позовом позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Позивачеві при поданні даного позову слід було сплатити судовий збір у розмірі 1600 грн. За таких обставин, оскільки позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, то з нього підлягає до сплати на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 320 грн.

Outcome: partial