Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 09.03.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердив, що Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку складають між ним та банком договір. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. Відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2014 року становить 12855,36 грн., з яких: 5825,36 грн. - заборгованість за кредитом, 4870,48 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1071,17 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 588,35 грн. - процентна складова. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 551, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054,1055,1066,1069 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язуєтьсяприймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 09.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, який складається з заяви і Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів. Підписавши зазначену заяву, відповідач погодився з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір є укладеним. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано платіжну картку та надано можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, сплатою комісій в розмірах згідно Тарифів. Як вбачається з виписки по рахунку відповідач користувався коштами. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплатити винагороди банку. Позичальник свої зобов'язання не виконав та відповідно до розрахунку, наданого позивачем, має заборгованість, яка станом на 30.11.2014 року становить 12855,36 грн., з яких: 5825,36 грн. - заборгованість за кредитом, 4870,48 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1071,17 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штраф: 500,00 грн. - фіксована частина, 588,35 грн. - процентна складова. Дана сума заборгованості встановлена в судовому засіданні на підставі наданих доказів. Разом з тим, щодо стягнення штрафу з відповідача, то суд звертає увагу, що відповідно до положень ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання і не може визначатися в твердому вибірковому розмірі. Натомість, позивач просить стягнути з відповідача штраф, який складається з фіксованої частини в розмірі 500,00 грн., що суперечить положенню ч.2 ст. 549 ЦК України, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial