Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач 04.03.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 12.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р20.173.72911, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 34015,00 грн. зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним банком «Ідея Банк» укладено договір «Факторингу» №30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 30.09.2015р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимоги. Станом на 11.02.2016 року за відповідачкою утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 51394,99грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 32236,59 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 19158,40 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 51394,99 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином . Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 12.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Р20.173.72911, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 34015,00 грн. зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним банком «Ідея Банк» укладено договір «Факторингу» №30/09-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 30.09.2015р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимоги. Станом на 11.02.2016 року за відповідачкою утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 51394,99грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 32236,59 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями в розмірі 19158,40 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 51394,99 грн. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1378,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved