Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 19.02.2009 року в сумі 16163,22 грн., позовні вимоги мотивовані тим, що між банківською установою та відповідачем 19.02.2009 року був укладений кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість 16163,22 грн, яка складається з : 878,23 грн заборгованість за кредитом, 11027,22 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3250 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи у розмірі 250 грн фіксована частина та 757,77 грн процентна складова. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, в судовому засіданні пояснив, що 3250 грн становить заборгованість за пенею. Відповідач в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, , надіслав відзив по суті позову, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що строк користування кредитом по договору сплив 22.02.2010 року, крім того зазначає, що кредитний договір є нікчемним, оскільки не додержано письмової форми договору, посилався на пропущення позивачем строків позовної давності (а.с. 31-32). Також відповідачем було надіслано доповнення до відзиву по суті позову, в якому знову повідомив про недодержання письмової форми кредитного договору, в тому числі не підписані Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, а отже вважає, що їх не можна вважати змістом кредитного договору, зазначає, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували факт надання кредитних коштів, а також зазначив, що банк не підтвердив правильність розрахунку заборгованості випискою по рахунку, а тому немає підстав для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 19 лютого 2009 року був укладений кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-12, 169). Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банківської установи станом на станом на 30.04.2016 року становить 16163,22 грн, яка складається з : 878,23 грн заборгованість за кредитом, 11027,22 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3250 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи у розмірі 250 грн фіксована частина та 757,77 грн процентна складова (а.с. 4-5). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON], укладаючи договір про надання коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Памяткою клієнта» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, з умовами якого він ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві позичальника (а.с. 6 зворот). За вказаним кредитним договором відповідачу було надано кредитну картку №4149437327782965 16.02.2009 року зі строком дії 02/10 та кредитну картку № 41494337412921171 31.08.2010 року зі строком дії 06/14. Згідно із довідкою про умови кредитування, було визначено базову процентну ставку в місяць 3%, процентну ставку в місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5 % , вказану довідку було підписано відповідачем (а.с. 169). Згідно з п. 5.3 «Умов та правилами надання банківських послуг» банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менш, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, у тому числі, у виписці за картрахунком, клієнт є таким, що приймає нові умови, якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення клієнта про незгоду зі змінами. Пунктом 6.3 Умов встановлений обовязок клієнта одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками, а п. 6.4 визначено його обов'язок у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку звернутися до банку і погасити заборгованість, що виникла перед банком. Суд не погоджується з думкою відповідача, щодо того, що договір може бути пролонгований лише один раз, оскільки договором (п. 9.12 Умов), не передбачено одноразову пролонгацію, крім того, його твердження спростовується випискою по рахунку (а.с. 40-43). А отже строк позовної давності до вимог про стягнення кредиту не перебіг і розпочався з 01.07.2014 року. Положеннями п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 35 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України.\~\~ Враховуючи викладене вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що умовами кредитного договору було передбачено право банку змінювати процентну ставку за певних умов. Позивач, змінюючи розмір відсотків за кредитом 01.01.2013 року, 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року, умови договору виконав та [PERSON] про це проінформував, що підтверджується випискою по картрахунку (а.с. 40-43). Даних про те, що відповідач звернувся до банку з заявою про незгоду зі змінами Правил та/або Тарифів і погасив наявну заборгованість, матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до п. 8.1 Умов, неотримання виписки чи несвоєчасне отримання не звільняє відповідача від виконання своїх обовязків за договором. Згідно із п. 5.4 розділу ІІ Умов, строк погашення процентів по кредиту щомісяця за попередній місяць, строк погашення по кредиту в повному обємі не пізніше дня місяця , вказаного на платіжній картці, згідно із п. 5.8 цього розділу Умов, процентна ставка по Кредиту на місяць, що слідує за звітним, вказується Банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний період. Також пунктом 5.5.1, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань відповідач зобовязаний сплатити проценти по підвищеній процентній ставці (а.с. 12). Банком приймались зміни до Тарифів,що підтверджується інформацією про актуалізацію тарифів по картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (а.с. 103-108). Отже, розрахунок заборгованості, поданий банком відповідає умовам договору та встановленим тарифам, а також підтверджується випискою по рахунку, також суд зауважує, що наведений розрахунок не спростований відповідачем. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Про застосування позовної давності [PERSON] просив у відзиву на позову заяву. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами\~стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Вказана правова позиція висловлено в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже розмір процентів з 01.04.2013 року по 30.04.2016 року становить 10959,50 грн (позивач звернувся в травні місяці 2016 року, отже він має право ставити вимогу про стягнення процентів за попередній місяць що передує цьому місцю звернення, тобто з квітня 2013 року). Розмір неустойки з 01.04.2015 року по 30.04.2016 року становить 1300 грн. Отже на користь позивача з відповідача належить стягнути: 878 грн 23 грн. - заборгованості за кредитом, 10959 грн 50 коп. - заборгованості за відсотками, 1300 грн. заборгованості за неустойкою, а всього 13137 грн 73 коп. На користь позивача з відповідача належить стягнути судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1116 грн 18 коп.

Outcome: partial