Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

ПАТ «СГ «Ю..БІ.АЙ-КООП» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.04.2017р. між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АК/4181796, предметом якого є захист майнових інтересів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, зазначеного в Полісі (т/з «ВАЗ 21093, д.н.[NUMBER]). 17.07.2017р. в с. Дубівці Кіцманського району сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21093», д.н.[NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкодження. Вина [PERSON] у даній ДТП підтверджується постановою Кіцманського районного суду від 16.08.2017р. за № 718/1637/17. Розмір страхового відшкодування становить 5140,71 гривень, яка виплачена позивачем 11.09.2017р. На адресу відповідача 31.01.2018р. було направлено майнову претензію, яка залишена без реагування. Посилаючись на ст.ст.982, 999, 1166, 1187, 1197 ЦК України, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з відповідача 5140,71 гривень. Представник позивача [PERSON] подала письмове клопотання про підтримання позову, розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 14.08.2018 року, подала письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 30.04.2017 року між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АК/4181796, предметом якого є захист майнових інтересів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, зазначеного в Полісі (т/з «ВАЗ 21093, д.н.[NUMBER]). 17.07.2017 року в с. Дубівці Кіцманського району сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21093», д.н.[NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкодження. Вина [PERSON] у даній ДТП підтверджується постановою Кіцманського районного суду від 16.08.2017 року за № 718/1637/17. Розмір страхового відшкодування становить 5140,71 гривень. Позивачем проведено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у зазначеному розмірі згідно платіжного доручення № 268 від 11.09.2017 року. Відповідно до стст.512, 514 ЦК кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Такими законами, зокрема, є норми ст.993 ЦК та ст.27 Закону «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК). Отже, зважаючи на викладене та на ту обставину, що позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, - відповідача, саме положення ст.993 ЦК та ст.27 закону «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається. Оскільки у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Вищенаведене викладено у постанові ВСУ № 2471цс15 від 17.02.2016 року. У постанові № 6-2598цс15 від 30.03.2016 року Верховний Суд України висловив наступну правову позицію. Перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України). Разом з тим, статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 261 ЦК України). Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У даній справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тому з відповідача належить стягнути на відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору у вказаному розмірі. Враховуючи наведене, ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved