Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 4 лютого 2013 року, яка утворилася станом на 31 травня 2016 року, в розмірі 20 304 грн 97 коп, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 4 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в розмірі 1 200 грн 00 коп у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору [PERSON] був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов»язання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, а також сплачувати інші, обумовлені договором, платежі. Однак свої зобов»язання за договором від 4 лютого 2013 року [PERSON] не виконав, у зв»язку з чим за ним станом на 31 травня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 20 304 грн 97 коп, яка включає в себе: 1 228 грн 88 коп - заборгованість за кредитом; 14 233 грн 00 коп заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 3 400 грн 00 коп заборгованість по комісії та пені, а також штрафи, відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 943 грн 09 коп (процентна складова). Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився. Представник позивача за довіреністю [PERSON] (а.с. 33) надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 38). Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти того, що 4 лютого 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір та йому були надані кошти в розмірі 1200 грн 00 коп у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Він дійсно не виконував умови вказаного кредитного договору та, через матеріальне становище, яке склалося в його сім»ї, не вносив обов»язковий платіж. Згоден з розміром нарахованої йому заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 228 грн 88 коп, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 14 233 грн 00 коп та розміром пені, яка нарахована йому за несвоєчасне виконання зобов»язань за кредитним договором в розмірі 3 400 грн 00 коп. Проте прохає звільнити його від сплати штрафу в розмірі 1 443 грн 09 коп, так як штраф нарахований за ті ж самі порушення умов кредитного договору, за які йому було нараховано пеню. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 4 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір (а.с. 5). Відповідачу, відповідно до його анкети-заяви від 4 лютого 2013 року, був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1 200 грн 00 коп (а.с. 4, 5). За умовами кредитного договору від 4 лютого 2013 року, базова процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 2, 5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6). При укладенні кредитного договору [PERSON] зазначив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 5). Позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок, видав йому картку та ПІН-код до неї. Кошти за договором від 4 лютого 2013 року були перераховані на картковий рахунок [PERSON] (а.с. 4 ). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 3 березня 2010 року № СП-2010-256. визначено, що держатель картки зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором ( п. 2.1.1.5.5 Правил) (а.с. 26). Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду» відповідач повинен був вносити щомісячний платіж до 25 числа місяця, наступним за звітним, та щомісяця, з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 4 лютого 2013 року, сплачувати 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн 00 коп та не більше залишку заборгованості ( а.с. 6). Однак взяті на себе за кредитним договором від 4 лютого 2013 року зобов»язання відповідач не виконував належним чином, у зв»язку з чим станом на 31 травня 2016 року за ним утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1228 грн 88 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 14 233 грн 00 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] нарахована комісія в розмірі 3 400 грн 00 коп. Вказана сума обліковується в графі «Сума комісії та пеня» (а.с. 4). З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду» витікає, що пеня нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості при наявності прострочення за кредитом чи процентами. В той же час комісії, відповідно до умов укладеного з [PERSON] договору, мали нараховуватися йому лише за: 1) моніторинг неактивної картки (у разі, якщо на рахунку є кошти клієнта у вигляді позитивного залишку та протягом 3-х місяців підряд операції за карткою не здійснюються, а також при наявності несанкціонованого перевищення ліміту кредитування; 2) за отримання балансу на чек в банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк»; 3) за безготівковий розрахунок в системі «Приват-24» (а.с. 6). За таких обставин суд вважає, що [PERSON] нарахована саме пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 3 400 грн 00 коп, а не комісії як зазначено у розрахунку заборгованості за кредитним договором. [PERSON] згоден з розміром нарахованої йому заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитними коштами та розміром нарахованої пені, не заперечує проти їх сплати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строку платежу за будь-яким із грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн 00 коп + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Відповідачу [PERSON] крім пені, нарахований також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована ставка) та 943 грн 44 коп (процентна складова). Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання може зебезпечуватися неустойкою. Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивач прохає стягнути з відповідача [PERSON] за порушення умов кредитного договору від 4 лютого 2013 року, зокрема, за порушення зобов»язань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобов»язань. В той же час, ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме правопорушення. За таких обставин, суд вважає, що сума нарахованого ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафу за порушення умов виконання кредитного договору від 4 лютого 2013 року, не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 4 лютого 2013 року, яка утворилася станом на 31 травня 2015 року, у вигляді заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 228 грн 88 коп, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 14 233 грн 00 коп та заборгованості за пенею в розмірі 3 400 грн 00 коп, всього 18 861 грн 88 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач прохав стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 304 грн 97 коп, а суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 861 грн 88 коп. Тобто позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені на 92,9 % (18861 грн 88 коп : 20 304 грн 97 коп х 100) За таких обставин з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 280 грн 16 коп (1 378 грн 00 коп х 92,9 %).

Outcome: partial