Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач 05 лютого 2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.\~\~ 08 липня 2013 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована за адресою м. Нікополь, вул. Свято-Андріївська (раніше Пархоменка), буд. 111. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,0561 гектарів з межах згідно з планом, що розташована на території Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за адресою - Нікополь, вул. Свято-Андріївська (раніше Пархоменка), буд. 111 та призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ДП 0000242, виданого 29 квітня 1998 року на підставі рішення Нікопольської міської ради № 259 від 22 квітня 1998 року. За життя [PERSON] склала заповіт від 02 червня 1992 року, посвідчений [PERSON], старшим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-1868, згідно якого усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все, що буде їй належати, заповіла їй, [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадкуванні немає. На її звернення до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 08 липня 2013 року, отримала 07 грудня 2017 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано правовстановлюючого документа на спадкове майно. Крім того, 1/3 частина земельної ділянки не зареєстрована на спадкодавця після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Зазначає, що за життя її померла мати отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.10.2004 року, видане Першою Нікопольською Державною нотаріальною конторою після смерті чоловіка - [PERSON], померлого 07.10.2003 року, проте з невідомих причин не зареєструвала спадщину у встановленому законом порядку. Таким чином, вона має право на спадкування майна, що залишилося після смерті її матері [PERSON], померлої 08 липня 2013 року, але не може реалізувати своє право через зазначені вище обставини. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0561 гектарів з межах згідно з планом, що розташована на території Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за адресою - Нікополь, вул. Свято-Андріївська (раніше Пархоменка), буд. 111 та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої 08 липня 2013 року. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, просить їх задовольнити. Від представника Нікопольської міської ради, [PERSON], до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, просить прийняти рішення у відповідності до вимог діючого законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 1217,1218,1220-1223, 1225, 1233,1235,1268-1270,1296 ЦК України. У судовому засідання встановлено наступне. 08 липня 2013 року померла мати позивача [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована за адресою м. Нікополь, вул. Свято-Андріївська (раніше Пархоменка), буд. 111 (а.с. 5,7,10-14) Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,0561 гектарів з межах згідно з планом, що розташована на території Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за адресою - Нікополь, вул. Свято-Андріївська (раніше Пархоменка), буд. 111 та призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ДП 0000242, виданого 29 квітня 1998 року на підставі рішення Нікопольської міської ради № 259 від 22 квітня 1998 року (а.с. 17). За життя [PERSON] склала заповіт від 02 червня 1992 року, посвідчений [PERSON], старшим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-1868, згідно якого усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все, що буде їй належати, заповіла позивачу, [PERSON] А (а.с. 8). Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадкуванні немає. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала з померлою за однією адресою з10.08.1981 року та до дня її смерті, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 37 від 13 грудня 2017 року (а.с. 15). Як вбачається з листа завідувача Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, [PERSON] за № 467/02-14 від 13 березня 2018 року, після смерті [PERSON], померлої 08 липня 2013 року заведена спадкова справа № 61/2014 (а.с.39-44), з якої вбачається, що позивач 19 лютого 2014 року зверталася у встановленому законом порядку із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 08 липня 2013 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2017 року за № 2729/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки не надано правовстановлюючого документа на спадкове майно. Крім того вказано, що 1/3 частина земельної ділянки не зареєстрована на спадкодавця після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 30). Як вбачається з матеріалів справи, за життя її померла мати [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2004 року, видане Першою Нікопольською Державною нотаріальною конторою після смерті чоловіка - [PERSON], померлого 07.10.2003 року (а.с. 6,9), проте з невідомих причин не зареєструвала спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином позивач має право на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 08 липня 2013 року, але не може реалізувати своє право. На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved