overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач 08 квітня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 24.02.1993 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Сторони не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 24 лютого 1993 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Враховуючи, що відповідач заперечував проти розірвання шлюбу судом було надано строк для примирення терміном три з половиною місяці. Після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося. Отже, суд вважає, що наміри суду примирити сторін не дали позитивних результатів, а тому збереження сім'ї є неможливим. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач 08 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, вказуючи, що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, які були припинені 12.01.2014 року за взаємною згодою. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, беручи до уваги підтримання позову позивачем, визнання відповідачем вимог, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Судом також встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні згідно довідок виконавчого комітету Безіменської сільської ради Новоазовського району Донецької області (а.с.12, 13). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме те, що відповідач працює згідно його заяви, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, а на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач 08 квітня 2015 року звернулася до Малинського районного суду з вимогами до відповідачів. З підстав, передбачених ст.391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позов підтримала повністю. Пояснила, що їй на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу від 05 серпня 2006 року належить житловий будинок [ADDRESS]. З 14 червня 2008 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб розірваний 16 червня 2010 року. В будинку [ADDRESS] [PERSON] прописаний з 2008 року. З липня 2013 року відповідач в будинку не проживає, останній переїхав на інше місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Оскільки реєстрація [PERSON] в будинку позивача створює їй перешкоди у здійснені нею права власності, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання , що [PERSON] з липня 2013 року в будинку позивача не проживає. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 05 серпня 2006 року , будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. ( а.с. 6). З 14 червня 2008 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] Шлюб розірваний 16 червня 2010 року. В будинку [ADDRESS] [PERSON] прописаний з 01 серпня 2008 року. В судовому засідання на підставі досліджених судом доказів встановлено , що [PERSON] з липня 2013 року у будинку [ADDRESS] не проживає. З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов в частині вимог до відповідача [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В позові до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області слід відмовити, оскільки управління не є належним відповідачем у даній справі. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач 08 квітня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з лютого 2009 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в шлюбі- Трущенко. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2008 року /а.с.4/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з лютого 2009 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач 08 липня 2016 року звернулась до суду з указаним позовом, зазначивши, що сторони 07.08.2004 року зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З моменту укладення шлюбу сторони майже весь час проживали окремо, оскільки відповідач працював у місті Києві. Причиною розпаду сімї є конфлікти, які постійно виникали через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Останні три роки позивач разом з сином проживає у своєї мами, шлюб існує формально. Посилаючись на указані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований Тростянецьким відділом РАЦС у Сумській області 07.08.2004 року, актовий запис № 68. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.11). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.08.2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 68 (а.с.8). 24 лютого 2005 року у сторін народився син [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). В силу\~статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення сторін до збереження шлюбних відносин суперечитиме їх правам та інтересам шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати, а позов - задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні витрати. Ураховуючи вимоги указаної норми процесуального закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений при зверненні до суду в сумі 551,2 грн. (а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач 08 липня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 02 жовтня 2015 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя відсутне взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господартсва та виховання дітей. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в шлюбі- Чепурна. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Судом було роз'ясненно відповідачу наслідки визнання позову, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2012 року /а.с.6/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 02 жовтня 2015 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 551,20 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач 08 липня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2001р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, перестали бути пов`язані спільним побутом, більше п`яти років тому припинили шлюбні стосунки, тому позивач просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача, який надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнала. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 листопада 2001 року, актовий запис №18. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини більше п`яти років, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач 08 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2016 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 76. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з вересня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач 08 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2009 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2016 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2009 року. Шлюб зареєстрований Староосотською сільською радою Олександрівський район Кіровоградська область, актовий запис за № 11 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Барабаш» на «Сіденко», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з жовтня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач 08 листопада 2017 року звернувся до Малинського районного суду з вимогами до відповідача. В судовому засіданні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що 21 березня 2017 року близько 14 год., [PERSON] шляхом зриву навісного замку з вхідних дверей будинку, належного позивачу, який знаходиться у [ADDRESS], проник у середину приміщення та викрав кошти [PERSON] в розмірі 10 тис. грн. Після вчинення крадіжки [PERSON] був затриманий і у нього було вилучено частину викрадених коштів в розмірі 4933 грн. Виходячи з наведеного позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду завдану злочином в розмірі 5077 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами статті 61 ЦПК України передбачено , що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи встановлено, що вироком Малинського районного суду Житомирської області 18 травня 2017 року [PERSON], засуджений за ч.3 ст.185 КК України по факту викрадення коштів в розмірі 10 тис. грн. у потерпілого [PERSON] В ході досудового розслідування у [PERSON] було вилучено частину викрадених коштів в розмірі 4933 грн., які повернуті потерпілому. Таким чином суд вважає , що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved