Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.03.2005 р. з відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії картки два роки. Однак, станом на 30.09.2014 р. у відповідача виникла заборгованість в сумі 6263,36 грн., яка до цього часу не сплачена, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутністю та ухвалити рішення за доказами наявними у матеріалах справи, підтримав позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, у якій позов не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, розглянути справу за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін у справі, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає що позов є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що підтверджується копією договору №б/н від 24.03.2005р.(наданою банком, у формі заяви) та договору SAMDN03000002183457 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки(наданою суду [PERSON]), відповідно до яких відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії картки два роки, тобто до 24.03.2007 року. Від відповідача надійшла заява про застосування строку давності, у якій він зазначив, що відповідно до договору SAMDN03000002183457 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 24.03.2005 року - він отримав картку з кредитним лімітом , даним договором нарахування штрафних санкцій, про які позивач зазначив у позовній заяві не передбачені, вважає, що стягнення з нього заборгованості в сумі 6263,36 грн., є безпідставним. При цьому вважає , що строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки, а строк дії картки становить два роки, разом з тим, термін дії картки обмежується 2007 роком, тобто з моменту закінчення терміну дії картки розпочався трирічний термін позовної давності по зверненню до суду. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність- це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові (частина 4 ст.267 ЦК України). Зокрема, відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до правил користування платіжною карткою гранічний строк дії картки указаний на картці і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строком погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк повернення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Оскільки строк позовної давності сплив у березні 2007 року, а з позовом позивач звернувся лише 28.10.2014 року, не клопотав про поновлення строків позовної давності, тому наявні підстави для застосування строків позовної давності і відмови у задоволенні позову саме з цих підстав. Крім того, в обґрунтування свого позову, жодних об»єктивних доказів, які б підтверджували продовження строку дії (пролонгацію) кредитного договору від 24.03.2005 року між сторонами у справі, позивачем суду не надано. Витяги з внутрішньої програми банку, які до того ж містять різні дані та які ніким не засвідчені, а також заява [PERSON] від 13.08.2008 року про оформлення кредиту, тобто складена ним після закінчення дії договору від 24.03.2005 року з іншим кредитним лімітом (5000,00 грн.), суд не вважає переконливими, належними та допустимими доказами. Інших достатніх доказів, які б спростовували висновки суду, суду надано не було. За таких підстав, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed