Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 18457,82 грн., а також суму понесених витрат на оплату судового збору. Зазначило, що 19 січня 2014 року в м.Бердянськ на перехресті пр..Пролетарський та вул..Калініна трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник ТЗ [PERSON].) та транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo» держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник ТЗ [PERSON]). ДТП трапилося з вини відповідача. Власник транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo» звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту та умов договору страхування розмір страхового відшкодування склав 18457,82 грн., яке позивач сплатив потерпілій особі. Позивач вказує, що [PERSON] не повідомила Страховика про ДТП у строки, передбачені законодавством, в зв'язку з чим відповідно до п. ґ) ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Позивач в судове засідання представника не направив. Повідомлений. До суду надіслано заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності представника. Надано згоду на вирішення справи заочно. Відповідач в судові засідання не з'явилася тричі. На адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача направлено копію позовної заяви з додатками та повістки-виклики. Справу вирішено за відсутності відповідача заочно. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 22.1. ст. 22, ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'я, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.п. ґ) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п.п. 33.1.2 п. 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Судом встановлено, що 19 січня 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], яка керувала транспортним засобом «Toyota» держномер [NUMBER] (власник ТЗ [PERSON].) та водія [PERSON], який керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo» держномер [NUMBER] (власник ТЗ [PERSON]). Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2014 року [PERSON] визнана винною в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно полісу № АС/2046645 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного на один рік з 03 травня 2013 року до 02 травня 2014 року включно, між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON], застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну. Страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Забезпечений транспортний засіб «Toyota» держномер [NUMBER]. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн.. Франшиза становить 500,00 грн.. Відповідно до звіту № 57 про визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцеві колісного транспортного засобу, складеного 15 травня 2014 року приватним підприємцем, аварійним комісаром, оцінювачем Поплавським О.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] з урахування фізичного зносу становить 18957,82 грн.. Згідно страхового акту № 10/32899/3.2.29 від 12 лютого 2015 року, складеного ПАТ «СК «Країна», дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком. Визначено, що підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 18457,82 грн.. Страхове відшкодування виплачено ПАТ «СК «Країна» на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 18457,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1599 від 12 лютого 2015 року. Листом від 19 лютого 2015 року № 1097 ПАТ «СК «Країна» направило до [PERSON] претензію, в якій зазначило, що зважаючи на те, що [PERSON] не повідомила письмово страховика про настання ДТП, ПАТ «СК «Країна» пропонує їй в досудовому порядку компенсувати виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 18457,82 грн.. Суд приходить до висновку, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється. Даний факт зафіксований правоохоронними органами та відповідач, як винна особа притягнута до адміністративної відповідальності. Позивач вказані факти визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що сам по собі факт неповідомлення [PERSON] ПАТ «СК «Країна» про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15). Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування з підстав, заявлених позивачем, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed