overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач 01.07.2020 року звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність довіри. З відповідачем вони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин вже тривалий час, стали байдужими один до одного, за цей час вона зрозуміла, що їх шлюб існує формально. На примирення не згідна тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилися, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 15.08.2016 року зареєстрували шлюб у Щирецькій селищній раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 15.08.2016 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.2017 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Оскільки позивач просить судові витрати покласти на нього, дане клопотання не суперечить інтересам сторін, тому судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач 01.07.2021 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 10 червня 2003 року з [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , 2003 року народження, та дочку [PERSON] , 2009 року народження, а спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, зраджує. З квітня 2018 року шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Ухвалою від 09 липня 2021 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подавла заяву про розгляд справи без її участі, підтримку позову, заперечень щодо заочного розгляду справи не надходило. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, будучи повідомленим належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, причини неявки не повідомив, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних, провівши заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 206. Згідно частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, перебування у шлюбі носить формальний характер та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, враховано, що суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач 01.07.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 22.11.97 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей: сини [PERSON] , 99 р. н. , та [PERSON] , 01 р. н. , які на даний час повнолітні. Зазначає, що подружнє життя сторін не склалось, так як відповідач безвідповідально ставився до сімейних питань, на протязі останній декількох років - зловживає спиртними та стані сп`яніння вчиняє скандали; вони мають відмінні погляди на життя. У 1997 р. вона зверталась до суду з аналогічним позовом, однак, мала намір на збереження шлюбу. Фактично шлюб розпався понад 4 р. тому і сторони не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально. Примирення вважає неможливим. Відповідач не бажає вирішити питання про розірвання шлюбу добровільно ні у позасудовому, ні у судовому порядку. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. За ухвалою судді від 22.07.20 р. провадження у справі відкрито. Копію вказаної вище ухвали суду, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 26.08.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони проживають спільно, не мають неповнолітніх дітей, однак, позивач не бажає збереження свого шлюбу, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб повторним, виданим 03.07.20 Ковельським МРВ ДРАЦС Західного МРУ МЮ (м. Львів), сторони уклали між собою шлюб 21.11.97 р., актовий запис № 465. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач 01.08.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 24.04.10 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , 16 р. н.. Зазначає, що сімейне життя сторін не склалось. Їх погляди на сімейне життя різняться, відповідач періодично влаштовує постійні скандали, що її ображає; постійно пред`являє їй необґрунтовані претензії, що робить подружнє життя нестерпним. Він цього погіршилось її самопочуття, вона перебуває у стресі, хворіє цукровим діабетом. Відповідач погрожує створити їй нестерпні умови проживання у будинку. Її сподівання на покращення стосунків не виправдались. Сторони спільного господарства не ведуть, примирення вважає неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує,просить позов задовольнити та категорично заперечує проти надання строку для примирення сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Попередньо просив надати сторонам строк для можливого примирення. За станом на 06.03.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони проживають спільно, мають двох спільних неповнолітніх дітей, але позивач не бажає збереження свого шлюбу і відповідач на даний час відзиву на позовну заяву до суду не подав; наданий судом строк для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24.04.10 р. відділом драцс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 24.04.10 р., актовий запис № 107. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є на даний час вказані вище двоє спільних неповнолітніх дітей, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому, враховуючи принцип добровільності шлюбу, шлюб слід розірвати.\~ Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач 01.08.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 21647,19 грн. При цьому посилається на те, що 07.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 16000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, за умови погашення відсотків. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 30.05.2014 р. становить 21647,19 грн., з них: 15660,88 грн.- заборгованість за кредитом, 3889,30 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом, 590 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1007,01 грн.- штраф (процентна складова). Представник позивача, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, просив розглянути справу в заочному провадженні. Відповідач належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 16000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, за умови погашення відсотків. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин створилась заборгованість, яка станом на 30.05.2014 р. становить 21647,19 грн., з них: 15660,88 грн.- заборгованість за кредитом, 3889,30 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом, 590 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1007,01 грн.- штраф (процентна складова). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином відповідно до умов договору. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач 01.08.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на різні характери з відповідачем, постійні сімейні скандали, що явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд поновити не можливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 22.09.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 1253 - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи. На адресу суду повернувся судовий виклик з поштовою відміткою, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Неявка відповідача в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач наполягає на такому порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2006 року. Їх шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 1253. Від спільного подружнього життя подружжя спільних дітей не має. Спільне майно подружжя вирішило за спільною згодою розділити в добровільному порядку. Згідно ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружжя припинили шлюбні відносин через різні характери, різні погляди на життя, через незнаходження спільної мови з питань спільного сімейного життя, ведення спільного домашнього господарства, в результаті чого подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного і їх сім`я остаточно розпалась та її не поновити. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач 01.08.2016 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з ним з моменту розірвання між ними шлюбу та до теперішнього часу. Відповідачка не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. Прохав стягнути з відповідачки на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що при розірванні шлюбу між ними місце проживання дітей не вирішувалося судом. Діти з моменту розірвання шлюбу та по теперішній час проживають із ним згідно усної домовленості між ними, так як відповідачці самій ніде жити та вона не може утримувати дітей. На уточнення суду вказав, що відповідачка раз в два місяці надає допомогу на дітей, яку сама забажає, але не в грошовому виразі, а він бажає щоб це питання було вирішено по закону. Відповідачка позовні вимоги не визнала, так як позивач її вигонив з будинку їх проживання, перешкоджає її побаченням з дітьми, хоча вона до суду з даних питань не зверталися. Також вважає, що аліменти на дітей сплачувати не повинна, так як вона не має доходів, ні батьків, ні роботи, а коли працевлаштується, то самостійно буде надати дітям матеріальну допомогу, яку визначить сама. Не заперечувала факту проживання дітей разом із позивачем з моменту розірвання їх шлюбу та по даний час. Вказала, що нікому не сплачує аліментів та не має утриманців, не перебуває на медичних обліках, не є інвалідом. Судом встановлено, що сторони від укладеного шлюбу, який на даний час розірвано з 11.08.2015 року, мають двох неповнолітніх дітей, які з моменту розірвання шлюбу та по даний час проживають із позивачем. Відповідачка не достатньо надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Інших осіб, яким би сплачувала аліменти відповідачка відсутні, також не має утриманців ( а. с. 2 6, 18 - 19 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі зазначеному позивачем щомісячно, що не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач 01.08.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Відповідач є батьком її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вона потребує матеріальної допомоги відповідача, оскільки її доходів не вистачає на нормальне утримання її та доньки. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу)щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позивач у судове засідання не з?явилася, надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з?явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~79,80,84 Сімейного Кодексу України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 2). Дитина на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. (а.с. 3). Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу на утримання дочки, інших доходів не має. \~У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає. Інших стягнення з нього не проводиться. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач 01.08.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Підставою своїх вимог вважає те, що 30.05. 2015 року року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області зроблено відповідний запис за № 08. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, дочка - [PERSON], 09.03 [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 220578 за №03 від 14.03.2016 року, де батьком дитини записаний відповідач у справі, і яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Цибулівської селищної ради за № 2395 від 29.07. 2016 року. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, її дохід складає 860 грн. на місяць, працює в ТОВ «Приватна аптека» з 21.07.2016 року, але заробітної плати ще не отримувала. Інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні дочки не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частина всіх видів його доходів. Обсяг цих аліментів є тим необхідним мінімумом доходів на утримання дочки. Інших осіб на утриманні відповідач не має, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. Під час проведення розляду справи позивач не зявилася, звернулася до суду з зяявою, в якій просить справу розглядати у її відсутність та задоволити її позовні вимоги у повному обсязі Під час проведення судового слухання справи відповідач не зявився, надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не оспорюються і виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання позову відповідачем у межах заявлених позовних вимог свідчить про його можливість сплачувати аліменти у визначених позивачем розмірах, а пред»явлення позивачем позову в межах заявлених вимог свідчить про достатність вказаних стягнень на задоволення матеріальних потреб на виховання дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Рішення суду підлягає допуску до негайного виконання в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved