Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач 10 червня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з [PERSON] вона з 08 вересня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний був у червні 2011 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх синів: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. На даний час вона і сини проживають від відповідача окремо. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а вона, позивач, самотужки не має можливості створити нормальні умови для їх утримання і виховання. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач працездатний, аліменти нікому не виплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила задовольнити їх. При цьому суду пояснила, що на даний час відповідач в черговий раз відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком суду. Шлюб між ними розірваний, вона виховувала дітей одна. Вона зараз перебуває на обліку у центрі зайнятості, допомога на місяць становить приблизно 800 грн.. Вона стверджує, що рідний брат відповідача у справі [PERSON] не надає їй будь-якої допомоги на утримання її дітей. Коли приблизно п'ять року тому [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі за попереднім вироком суду, його брат [PERSON] привозив їй для дітей 700 грн., але це було один раз і зовсім не в рахунок сплати аліментів від імені [PERSON]. У судове засідання повідомлений про явку до суду в порядку ч.6 ст76 ЦПК України відповідач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. З позовними вимогами ознайомлений і не визнає їх, оскільки його брат [PERSON] повинен надавати [PERSON] щомісячну грошову допомогу, про що, як зазначив відповідач у розписці, суду будуть надані відповідні докази (а.с.22). Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, беручи до уваги міркування відповідача щодо заявленого позову, дослідивши письмові матеріали справи, дав оцінку добутим у судовому засіданні доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2001 року (а.с.6), який розірваний 23 червня 2011 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с.4-5), які проживають разом з позивачем. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 10 червня 2015 року, аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення старшим сином повноліття, після чого слід буде стягувати аліменти по 1/4 частині з усіх видів заробітку відповідача, оскільки з позовної заяви, доданих до неї матеріалів, а також повідомлення на а.с.17 і розписки відповідача судом встановлено, що відповідач працездатний, на даний час відбуває покарання у місці позбавлення волі за вироком суду, аліменти нікому на сплачує. Твердження відповідача про те, що позивач отримує від його брата щомісячну грошову допомогу на утримання синів, суд вважає неспроможніми, оскільки вони нічим не підтвердилися під час судового розгляду, тим більше, що обов'язок утримувати малолітніх дітей - це прямий обов'язок самого відповідача як батька дітей, а не його родичів. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved