Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач 03.01.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 23.12.2015 року сторони уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого позивач надав відповідачеві відкритий картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку строком дії два роки з моменту її випуску, картковий рахунок №26252003859619, ліміт відновлюваної кредитної лінії 17000,00 грн. Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобовязання виконав. Однак, встановлені договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються, в результаті чого станом на 28.11.2016 року відповідач має заборгованість: тіло кредиту 10881,29грн.; прострочка по тілу 9921,23грн.; відсотки 14,28 грн.; неустойка (комісія, штраф) 1871,49 грн., а всього 22688,29 грн. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечував. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 23.12.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». На виконання умов даного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок №26252003859619 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 17000,00 грн. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач лише частково погасив кредит, внаслідок чого виникла значна заборгованість за кредитом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором сума боргу по кредиту станом на 28.11.2016 року складає 22688,29 грн., а саме: тіло кредиту 10881,29грн.; прострочка по тілу 9921,23грн.; відсотки 14,28 грн.; неустойка (комісія, штраф) 1871,49 грн. При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON]В,, як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, сплати належних йому процентів, заборгованості по комісії та штрафу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають стягненню судові витрати, оскільки підтверджені квитанціями.

Outcome: approved